Головуючий І інстанції: Панченко О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 р. 	Справа № 520/1157/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020, по справі № 520/1157/2020
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління ДПС у Харківській області                  
про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 489129-5806-2038 від 13.03.2019.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 489129-5806-2038 від 13.03.2019 про нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб за 2019 у розмірі 20276,95 грн. 
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що контролюючим органом було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо порядку нарахування земельного податку.
На підставі ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, на праві приватної власності згідно договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 07.11.2013 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алекаєвою З.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №1061, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3286662 від 07.11.2013, позивач є власником нежитлових приміщень 1-го поверху №7-1, 7-1б, 7-1в, 7-5, 7-5а, 7-6, 7-7, ІХ в літері "А-5", загальною площею 130,3 кв.м, що знаходяться у житловому багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку третьої групи та перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 17544473 від 11.11.2013 та свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 11.11.2013.
Також встановлено, що одним з видів господарської діяльності позивача є надання в оренду та експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна, у зв`язку з чим нежитлові приміщення 1-го поверху №7-1, 7-1б, 7-1в, 7-5, 7-5а, 7-6, 7-7, ІХ в літері "А-5", загальною площею 130,3 кв.м, житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , використовуються позивачем для здійснення господарської діяльності.
Головним управлінням ДФС у Харківській області відповідно до п. 286.5 ст. 286 розділу XII Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № 489129-5806-2038 від 13.03.2019 за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 20276,95 грн.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішення відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 286, 287 Податкового кодексу України розрахунок земельного податку зроблений без визначення площі земельної  ділянки  пропорційності до  площі  нежитлового приміщення, яке належить позивачу.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до підпунктів 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок  - обов`язковий платіж,  що справляється  з  власників  земельних ділянок  та  земельних  часток (паїв),  а  також постійних землекористувачів (далі -  податок  для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані  у користування земельні  ділянки  державної та комунальної власності,  у  тому числі на умовах оренди.
Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками  земельного  податку є власники  земельних ділянок, земельних  часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні  ділянки, які  перебувають  у власності або  користуванні.
Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю  з  дня виникнення права власності або права користування  земельною ділянкою.
Згідно  з ч.  1 ст. 120  Земельного  кодексу України  у  разі набуття права власності на жилий будинок,  будівлю  або споруду,  що перебувають  у  власності,  користуванні  іншої особи, припиняється право власності, право користування  земельною ділянкою,  на  якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок,  будівлю  або споруду, розміщені на земельній ділянці,  що перебуває у  власності іншої особи, переходить право власності на  земельну ділянку  або її  частину,  на  якій  вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно  ч.  2 ст. 120  Земельного  кодексу України, якщо жилий будинок,  будівля  або споруда розміщені на земельній ділянці,  що перебуває у користуванні,  то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування  земельною ділянкою,  на  якій  вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі,  що  були  у  попереднього землекористувача.
Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування  земельного  податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно пп.14.1.42 п. 14.1 ст. 14 ПК України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.
Згідно п.п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного  земельного  кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, до Державного  земельного  кадастру вносяться такі відомості про земельні  ділянки,  зокрема як нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної  ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного  земельного  кадастру на підставі відомостей про  земельну ділянку,  зазначених  у  пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель  у  межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з  пп. 8 п. 22 цього Порядку.
Відповідно до п.2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної  ділянки  оформляються як витяг  з  технічної документації про нормативну грошову оцінку земель,  що  видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної  ділянки у  строк,  що  не перевищує трьох робочих днів  з  дати надходження відповідної заяви.
Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості  з  Державного  земельного  кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами  у  формі: витягів  з Державного  земельного  кадастру про об`єкт Державного  земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного  земельного  кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного  кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів,  що  створюються під час ведення Державного  земельного кадастру.
Згідно  з ч.  5 ст. 38 Закону України "Про Державний  земельний кадастр" на отримання відомостей Державного  земельного  кадастру про  земельну ділянку  мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.
Судовим розглядом встановлено, що нарахування позивачу земельного податку за 2019 відповідачем проведено на підставі додатка 2 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" в редакції рішення 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 року №1284/18.
Втім колегія суддів зазначає, що органи місцевого самоврядування встановлюють лише ставки земельного податку, що сплачується на відповідній території.
База оподаткування визначена Податковим кодексом України.
Згідно  з  пунктом 271.1 статті 271 ПК України  базою оподаткування є нормативна грошова оцінка  земельних ділянок з  урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа  земельних ділянок,  нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Норми пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України визначають механізм нарахування податку на землю за  земельну ділянку, в тому разі, якщо на ній  розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних  або  фізичних осіб. У  такому разі податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що  знаходиться в їх  користуванні, з  урахуванням прибудинкової території.
Питання щодо нарахування плати за землю  фізичними  особами було предметом розгляду Верховним Судом України, який Постановою від 07.07.2015 у справі № 826/12388/13-а висловив позицію, відповідно до якої власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за  площі  під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території  з  дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.  Фізична  особа - власник нежилого приміщення (його  частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного  податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Зазначений висновок відповідає  правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі № 820/3171/17.
Судовим розглядом встановлено,  що будівля  за адресою:   м. Харків АДРЕСА_1 , в  якій  знаходяться належні позивачу приміщення, є п`ятиповерховою будівлею, в якій  знаходяться інші приміщення,  які належать іншим  особам.
Враховуючи викладене, при розрахунку земельного  податку податковим органом має враховуватись площа земельної  ділянки пропорційно площі  приміщень,  які  належать позивачу.
Отже, при розрахунку податкового зобов`язання по сплаті земельного податку за земельну ділянку, що перебуває у спільному користуванні декількох осіб, необхідно враховувати площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частку кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.
Відповідно до листа Головного управління ДФС від 21.01.2020, розрахунок суми земельного податку за земельну ділянку пл. 0,01303 га, що знаходиться за адресою: м . Харків, вул. Університетська, 37/ 39 відповідно методики розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку фізичним особам на 2019 рік:
291,18 грн. - базова вартість одного квадратного метра;
Км2 - зональний коефіцієнт, (за адресою АДРЕСА_1 - зона 8803),
Км2-3,13
КмЗ - коефіцієнт для зон впливу локальних факторів (1% )
Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (для вказаного платника Кф становить 3 - землі комерційного використання).
1,249 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік
1,433 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 рік
1.6  - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 рік.
1.6 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 рік.
1 - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 рік.
З - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 рік.
Розрахунок грошової оцінки земельної ділянки та земельного податку за земельну ділянку адресою: вул. Університетська 37/39, м. Харків за 2019 рік (291,1 8*1,249*1,433* 1,06*1*31*3,13*1 %*3*10000= 1 556174.56 (тариф); земельний податок: 155617456*0,01303 = 20276,95 грн.
З огляду на викладене, контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не встановлено кількість користувачів земельної ділянки, яка розташована  за адресою: АДРЕСА_1, та при визначенні позивачу земельного  податку не враховано площу частки земельної  ділянки кожного співвласника у  праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці, розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб для позивача здійснено відповідачем за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується  з  висновком суду першої інстанції про те,  що  контролюючим органом під час нарахування  земельного  податку не враховувались та не використовувались дані Державного  земельного  кадастру, помилково враховувалась загальна площа земельної ділянки без визначення її пропорційності до площі нежитлового приміщення, яке належало позивачу.
Наведені обставини роблять неможливим визначення позивачу в установленому порядку правильної суми плати за землю.
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності визначення позивачу суми грошового зобов`язання колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що  підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі № 520/1157/2020  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов