ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 р.	Справа № 480/3174/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
представника відповідача - Савченко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року (суддя - Діска А.Б.; м. Суми; повний текст рішення складено 28.12.2019) по справі № 480/3174/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      
до Головного управління ДПС у Сумській області                         
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Сумській області:
- №0016201303 від 19.09.2017 відповідно до якого позивачу донараховано 75  894,05 грн. основних зобов`язань зі сплати ПДФО та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18973,51  грн.;
- №0016211303 від 19.09.2017 відповідно до якого позивачу донараховано основного платежу з військового збору в розмірі 3218,84 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 804,71 грн.;
- №0015971303 від 19.09.2017 про донарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 3688,60 грн. за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з ПДВ;
- №0059541308 від 14.09.2018, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 15 333,43 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних;
- №0021415413 від 09.11.2018, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 29 425,92 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що у разі, коли підприємець у поточному році отримує виручку за товар, який був оплачений минулого року, такі витрати він враховує в зменшення чистого доходу поточного року. У позивача мала місце ситуація, що товар він закупив у 2013-2014 роках, а реалізував його та отримав грошові кошти у 2014 та 2015 роках. На переконання позивача, відповідно податковий орган при визначені чистого доходу мав врахувати і витрати позивача понесені на придбання такого товару. Проте, як вбачається з акту перевірки, податковим органом не проводилось заходів щодо визначення вартості реалізованого товару (його приблизну оцінку). Таким чином, сума чистого доходу визначена податковим органом до оподаткування є невірною, відповідно невірними є і сума нарахованого податку на доходи фізичних осіб, військового збору, ПДВ, а також нараховані у зв`язку з цим штрафні санкції та пеня.
Крім того, податковим повідомленням-рішенням №0059541308 від 14.09.2018 застосовано штрафні санкції у розмірі 15 333,43 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних. Перелік таких податкових накладних, день їх складання та день фактичної реєстрації відображено в акті перевірки від 30.07.18 №1608/18-28-13-08/2297416071. Проте, у відомостях електронного кабінету, щодо складання ФОП ОСОБА_1 податкових накладних та їх реєстрації у квітні, травні, серпні, грудні 2017 року та травні 2018 року податкові накладні про порушення строку яких вказує податковий орган, відсутні. Отже, на переконання позивача, нарахування податковим органом штрафних санкцій та пені за порушення, яке не мало місця, а в подальшому і стягнення таких штрафних санкцій та пені є протиправним.
Крім цього, на підставі акту перевірки №0004320/18-28-54-13/22974116071 від 02.10.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0021415413 від 09.11.2018, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 29 425,92 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість. Проте, як вбачається з самого податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції нараховано за "несплату або затримку" "грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку", а не податку на додану вартість. Отже, податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки не встановлює вид податку належного до сплати.
16.09.2019 відповідачем подано до суду відзив, в якому, заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що податковим органом була проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої було складено акт, в якому були відображені порушення позивачем вимог податкового законодавства. Видаткові накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів, зазначені ФОП ОСОБА_1 у позовній заяві під час проведення перевірки не надавались, також зазначені документи не надавались ФОП ОСОБА_1 разом з запереченням до акту перевірки, що свідчить про їх відсутність під час проведення перевірки. Крім того, позивач у підтвердження здійснення операцій з придбання будівельних матеріалів у ФОП ОСОБА_2 у 2013 та 2014 роках не подав до податкової інспекції Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі - форма №1ДФ), подання якого передбачено п.  51.1 ст. 51 Податкового кодексу України податковий агент: "зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку".
Крім того, як зазначено в акті перевірки, факт заниження валових доходів було встановлено лише на підставі виписок банку про рух коштів по розрахунковому рахунку платника, в яких зазначено, що дохід виплачений "за будівельні матеріали", а не у розрізі найменування товарів. Інших документів (видаткових/податкових накладних), що посвідчили факт реалізації саме цих будівельних матеріалів платник під час перевірки не надав, зазначивши, що дані документи були перевірені попередньою перевіркою. Тобто фактично під час проведення перевірки не можливо було встановити реалізація яких саме будівельних матеріалів була проплачена контрагентами покупцями.
Також відповідач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 взагалі не подав до податкової інспекції декларацію про доходи за 2015 рік, і тому при проведені перевірки були враховані лише ті витрати, які пов`язані з господарською діяльністю платника і відповідають вимогам п.  177.2 ПКУ - вартість послуг зв`язку (підтверджено виписками банку) - 1225,00 грн. (без ПДВ), оренда офісного приміщення (підтверджено виписками банку та актами виконаних робіт) - 5603,27 грн., програмне забезпечення (підтверджено випискою банку та актом виконаних робіт) - 350,00 грн. (без ПДВ), банківські послуги - 770,72 грн., транспортні послуги (підтверджено випискою банку та актом виконаних робіт) - 415,80 грн.
Крім того, ГУ ДФС у Сумській області було проведено перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних та складено акт по виявленим порушенням № 001608/18-28-13-08/2297416071 від 30.07.2018 та направлено поштою 01.08.2018. Після повернення акта, було складено податкове повідомлення-рішення № 0059541308 від 14.09.2018 та направлено поштою 17.09.2018. Податкове повідомлення-рішення повернуто без вручення. 
ГУ ДФС у Сумській області було проведено перевірку з питань платіжної дисципліни до бюджету податкового зобов`язання по податку на додану вартість та складено акт по виявленим порушенням № 000430/18-28-54-13/2297416071 від 02.10.2018 та направлено поштою. Після повернення акта, було складено податкове повідомлення-рішення № 0021415413 від 09.11.2018 та направлено поштою 13.11.2018. Податкове повідомлення-рішення повернуто без вручення.
Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні (а.с.67-74).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, замінено відповідача ГУ ДФС у Сумській області на правонаступника - ГУ ДПС у Сумській області.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Сумській області №0016201303 від 19.09.2017, №0016211303 від 19.09.2017, №0015971303 від 19.09.2017, №0059541308 від 14.09.2018, №0021415413 від 09.11.2018 - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Аргументи, наведені скаржником в обґрунтування вимог апеляційної скарги аналогічні за змістом доводам, викладеним у позовній заяві. Додатково позивач зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено обставину понесення позивачем витрат у 2013 та 2014 роках на придбання товарів, які було реалізовано у 2014-2015 роках. Зазначає, що незважаючи на наявність витрат, їх фактичне підтвердження первинними документами в суді, та підтвердження податкового органу про закупку товарів позивачем, суд першої інстанції не вжив жодних заходів щодо встановлення дійсного розміру податку з врахуванням витрат, тим самим проігнорувавши норми податкового законодавства та КАС України.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що у період з 08.08.2017 по 19.08.2017 ГУ ДФС у Сумській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт №1778/18-23-13-03-15/2297416071/146 від 29.08.2017 (т. 1 а.с.16-37), згідно висновків якого встановлено порушення позивачем, зокрема: 
- п. 164.1 ст.164, п. 167.1 ст.167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, в результаті чого приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 75894,05 грн., в т.ч. по періодах: за 2014р. на 40284,22 грн., за 2015р. на 35609,83 грн.
- п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16-1 п. 10 р.20 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, в результаті чого приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 3218,84 грн., в т.ч. по періодах: за 2015р. на 3218,84 грн.;
Також в результаті перевірки платіжної дисципліни контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату платником податків до бюджету податкових зобов1язань по податку на додану вартість за 2014-2016 рр. (а.с. 22 Акту)
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 0016201303 від 19.09.2017, яким збільшено суму грошового зобов`язання на суму 75894,05 грн. та нараховано штрафну санкцію у сумі 18973,51 грн. з податку на доходи фізичних осіб  на суму 94867,56 грн. (т. 1 а.с. 39)
- податкове повідомлення-рішення № 0016211303 від 19.09.2017, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3218,84 грн., та нараховано штрафну санкцію на суму 804,71 грн (т. 1 а.с. 40)
- № 0015971303 від 19.09.2017 про донарахування позивачу штрафних санкцій у розмірі 3688,60 грн. за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання з ПДВ. (т. 1 а.с. 43)
Крім того, ГУ ДФС у Сумській області було проведено перевірку термінів реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень-грудень 2017 року та травень 2018 року, за результатами якої складено акт по виявленим порушенням № 001608/18-28-13-08/2297416071 від 30.07.2018 (т. 1 а.с.52). 
Перевіркою встановлено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень-грудень 2017 року та травень 2018 року.
На підставі акта перевірки було складено податкове повідомлення-рішення №0059541308 від 14.09.2018, яким застосовано штраф за порушення граничних термінів  реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 15333,43 грн. (т. 1 а.с.53). 
Також, ГУ ДФС у Сумській області було проведено перевірку камеральну перевірку платіжної дисципліни до бюджету податкового зобов`язання по податку на додану вартість, за результатами якої складено акт по виявленим порушенням № 000430/18-28-54-13/2297416071 від 02.10.2018 (т. 1 а.с. 54). 
У результаті перевірки платіжної дисципліни встановлено несвоєчасну сплату до бюджету податкового зобов`язання по податку на додану вартість, по податковій декларації за квітень 2016 року №9081455238 від 20.05.2016, за травень 2016 року № 9102236248 від 20.06.2016, за червень 2016 року № 9125060383 від 20.07.2016, за липень 2016 року № 9150816907 від 21.08.2016, за квітень 2017 року № 1734253939 від 17.05.2017, за травень 2017 року № 1756628907 від 20.06.2017, за червень 2017 року № 1778692382 від 20.07.2017, за липень 2017 року № 103804728 від 21.08.2017, за серпень 2017 р. № 127148292 від 20.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0016251303 від 19.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0016241303 від 19.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0015971303 від 19.09.2017, чим порушено пункт 57.1 статті 57 глави 4 розділу 11, пункт 203.2 статті 203 ПК України.
На підставі акта було складено податкове повідомлення-рішення № 0021415413 від 09.11.2018 про зобов`язання сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 29425,92 грн (т. 1 а.с. 56).
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надані.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Пунктом 162.1 статті 162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
За змістом пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з абзацами 1, 2, 4 пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. 
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. 
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків (в редакції до 01.01.2015 року)
Згідно з пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків (в редакції від 01.01.2015 року).
За змістом підпунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. 
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (в редакції до 01.01.2015 року).
У силу пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (в редакції з 01.01.2015 року).
Згідно вимог п.16-1 розд.20 ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені  пунктом 162.1  статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені  статтею 163  цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому  статтею 168  цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України)  податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку (п. 176.1 ст. 176 ПК України).
Згідно з п.п. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) Декларацію.
Враховуючи викладене, у разі неподання платником податків в установлений термін податкової Декларації (якщо таке подання є обов`язковим), контролюючий орган на підставі наявної податкової інформації за результатами перевірки має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податку.
Матеріали справи свідчать, що ГУ ДФС у Сумській області, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст. 77 та пп. 82.1 ст.82 ПК України, наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки та направлення на перевірку, 08.08.2017 було розпочато документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 фінансово-господарської діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства.
У зв`язку з цим, 08.08.2017 за №5943/10/18-28-13-03 позивачу було вручено запит про надання пояснень та необхідність надання посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним та надати інформацію, та її документальне підтвердження (а.с.116-120).
У відповідь на даний запит позивачем податковому органу було надано лише інформацію від 11.08.2017 наступного змісту: "на 11 серпня 2017 року на складі знаходиться нереалізований товар: металочерепиця - 18м2 на суму - 2088,00 грн., профнастил ПС-10 - 16,2м2 на суму - 1531,20 грн., профнастил ПК-20 -12,8 м2 на суму -1510,40 грн., утеплювач 100мм -14,4 м2 на суму - 777,60 грн., саморізи кровельні - 750 шт. на суму - 435,00 грн., грунтівка бітумна -10 л на суму - 260,00 грн., мастика бітумна 10кг. На суму - 280,00 грн." (а.с.121).
Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 було встановлено заниження суми валового доходу внаслідок не включення до суми доходу отриманих коштів на розрахунковий рахунок у сумі 269449,17 грн. (ПДВ 53889,83 грн.) за 2014 рік та 222953,97 грн. (ПДВ 44590,79 грн.) за 2015 рік.
При цьому, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в Ф-2 до податкової декларації, встановлено його заниження за 2014 рік на загальну суму 252401,16 грн. та за 2015 рік на 214589,18 грн.
Так як за 2015 рік позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи не подав, відповідачем було використано дані банківських виписок, згідно яких на розрахунковий рахунок позивача надходили кошти за реалізовані будівельні матеріали, також дані банківських виписок свідчили про заниження суми загального оподатковуваного доходу, порівняно з даними податкової декларації за 2014 рік. 
Крім того, оскільки перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було занижено валовий дохід та завищено витрати, що призвело до невірного визначення суми чистого доходу, було встановлено заниження за 2015 рік військового збору, що підлягає сплаті до бюджету на суму 3218,84 грн, чим порушено п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.176.1 ст.176,  п.п.16-1 п.10 розд.20 ПК України.
Так, вказуючи на протиправність оскаржуваних рішень від 19.09.2017 № 0016201303 та № 0016211303, представник позивача зазначав, що ані той факт, що на рахунок позивача надходили кошти у сумі, встановленій податковим органом, ані методика обрахунку донарахованого податку позивачем не оспорюється, позивач заперечує лише щодо неврахування відповідачем витрат на придбання реалізованого товару. На підтвердження здійснення таких витрат позивачем надано суду видаткові накладні від 27.08.2013 №Бод - 000316 на суму 114429,39 грн., від 13.09.2013 №Бод - 000337 на суму 12200, від 14.06.2013 №Бод - 000204 на суму 180120 грн., від 28.08.2014 №Бод - 000189 на суму 145802 грн. та квитанціями до прибуткового ордеру №251 від 27.08.2013, №231 від 13.09.2013, №247 від 14.07.2013 та №267 від 28.08.2014 (а.с.44-51). 
Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказувала, що такі документи на перевірку позивачем не надавались, у той час, як витребовувались усі наявні документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним (а.с.118-120), а тому і не враховувались податковим органом при складанні акту та винесенні спірного рішення.
Факт неподання зазначених документів на перевірку позивачем не заперечувався.
Відповідно до пункту 44.6. статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Приписами пункту 44.7. статті 44 ПК встановлено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.
У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.
Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст. 85 ПК України).
Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги надані на підтвердження здійснених витрат з придбання товару надані позивачем до суду документи, оскільки вказані документи не надавалися позивачем як до перевірки так і до прийняття контролюючим органом спірних рішень. При цьому, в ході перевірки було встановлено, що в період з січня 2014 року по грудень 2016 року контрагентами-постачальниками позивача були ТОВ "Арсенал-центр", ТОВ "Лювен", ТОВ "Торговельно-виробнича група "Альбатрос", ТОВ "Суми-стройінвест", ТОВ "Агроконтракт". Отже, серед документів, наданих не перевірку, не було надано тих, які б підтверджували постачання товару ФОП ОСОБА_2 . Будь-яких заперечень щодо висвітлених в акті перевірки даних позивачем не зазначається.
Крім того, докази того, що придбані у передуючих перевірці роках матеріали були використані в господарській діяльності у 2014-2015 роках, позивачем суду не надано.
Як убачається з розрахунку суми чистого прибутку позивача за 2014 - 2015 роки, відповідачем було взято не лише задекларовані за 2014 рік витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей у сумі 87460 грн., але і додаткові валові витрати, не включені до складу витрат позивачем, як то вартість послуг зв`язку, оренда офісного приміщення, банківські, транспортні, рекламні послуги, програмне забезпечення та сплату ЄСВ.
При цьому, інших доводів протиправності податкових повідомлень-рішень від 19.09.2017 №0016211303 та № 0016201303, якими донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб та платежі з військового збору, а також штрафні (фінансові) санкції, позивачем надано не було.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган вірно обрахував суму чистого доходу позивача за перевіряємий період, правомірно нарахував суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також відповідні штрафні санкції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Крім того, як убачається з акту перевірки №1778/18-23-13-03-15/2297416071/146 від 29.08.2017 в результаті перевірки платіжної дисципліни встановлено несвоєчасну сплату до бюджету податкових зобов`язань по податку на додану вартість за 2014-2016 роки (т. 1 а.с.27), що стало підставою для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення № 0015971303 від 19.09.2017, яким застосовано штрафну санкцію з податку на додану вартість на суму 3688,6 грн. (т. 1 а.с.43).
Згідно вимог п.126.1. ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Звертаючись до суду із вимогою про скасування вказаного податкового повідомлення рішення, позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, жодним чином не обґрунтовує свою незгоду з ним.
Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Під час судового розгляду справи позивач вказував, що податкові зобов`язання з податку на додану вартість ним сплачувались своєчасно, однак на вимогу суду першої інстанції щодо надання додаткових пояснень з доказами в обґрунтування вказаних позовних вимог позивачем будь-яких додаткових пояснень та доказів надано не було. Відповідних доказів позивачем не надано і до суду апеляційної інстанції.
Оскільки позивачем жодних пояснень і доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування податкового повідомлення-рішення №  0015971303 від 19.09.2017 та відсутність підстав для їх задоволення.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0059541308 від 14.09.2018, яким застосовано штраф за порушення граничних термінів  реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 15333,43 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки № 001608/18-28-13-08/2297416071 від 30.07.2018, податковим органом встановлено несвоєчасну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень-грудень 2017 року та травень 2018 року, перелік яких наведено в акті перевірки.
Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
У позовній заяві позивач зазначив, що перелік таких податкових накладних, день їх складання та день фактичної реєстрації відображено в акті перевірки від 30.07.18 №1608/18-28-13-08/2297416071. Проте, у відомостях електронного кабінету, щодо складання ФОП ОСОБА_1 податкових накладних та їх реєстрації у квітні, травні, серпні, грудні 2017 року та травні 2018 року податкові накладні про порушення строку яких вказує податковий орган відсутні.
В ході судового розгляду справи представником позивача уточнювалось, що із наведених у акті перевірки податкових накладних, позивачем не складались лише три, зокрема: - №2 від 26.04.2017 на суму ПДВ 7 557,47 грн (кількість днів затримки 1); №14 від 19.12.2017 на суму ПДВ 55 756,76 грн (кількість днів затримки 1); №17 від 21.12.2017 на суму 59 991,83 грн (кількість днів затримки 1).
Доказом відсутності факту складання таких накладних та відповідно їх несвоєчасної реєстрації в ЄРПН представником позивача вказані відомості електронного кабінету платника податків за спірний період та надано відповідні письмові пояснення і копії відомостей з електронного кабінету (а.с.94-104). У зв`язку з цим зазначено, що загальна сума ПДВ по вказаним вище податковим накладним складає 123306,06 грн. Відповідно штрафна санкція в розмірі 10% (12 330,60 грн.) нарахована податковим органом неправомірно.
Проте, надані представником позивача скрін-копії з електронного кабінету позивача не містять даних за період після 13.12.2017 року, що не дає можливість встановити, чи містяться в електронному кабінеті позивача дані щодо реєстрації податкових накладних від 19.12.2017 та 21.12.2017. Крім того, вказані скрін-копії містять дані щодо реєстрації податкової накладної №2 від 26.04.2017 (а.с.104 зв.).
Натомість, представником відповідача було надано суду копії податкових накладних №2 від 26.04.2017, №14 від 19.12.2017 та №17 від 21.12.2017 з копіями квитанцій про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.109-115), з аналізу яких судом встановлено, що позивачем здійснено затримку реєстрації даних податкових накладних у строки, визначені в акті перевірки від 30.07.18 №1608/18-28-13-08/2297416071.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган вірно встановив порушення та обрахував суму штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у перевіряємий період, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0021415413 від 09.11.2018 про зобов`язання сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 29425,92 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з акту перевірки № 000430/18-28-54-13/2297416071 від 02.10.2018, у результаті перевірки платіжної дисципліни встановлено несвоєчасну сплату до бюджету податкового зобов`язання по податку на додану вартість, по податковій декларації за квітень 2016 року №9081455238 від 20.05.2016, за травень 2016 року № 9102236248 від 20.06.2016, за червень 2016 року № 9125060383 від 20.07.2016, за липень 2016 року № 9150816907 від 21.08.2016, за квітень 2017 року № 1734253939 від 17.05.2017, за травень 2017 року № 1756628907 від 20.06.2017, за червень 2017 року № 1778692382 від 20.07.2017, за липень 2017 року № 103804728 від 21.08.2017, за серпень 2017 р. № 127148292 від 20.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0016251303 від 19.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0016241303 від 19.09.2017, по податковому повідомленню-рішенню № 0015971303 від 19.09.2017, чим порушено пункт 57.1 статті 57 глави 4 розділу 11, пункт 203.2 статті 203 ПК України.
За положеннями абзацу першого пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому згідно ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Обґрунтовуючи протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, позивач зазначає, що вказаним рішенням нараховано штрафні санкції за "несплату або затримку" "грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку", а не податку на додану вартість. Отже, податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки не встановлює вид податку належного до сплати.
Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято дані твердження позивача, оскільки у тексті оскарженого податкового повідомлення-рішення чітко вказано вид застосованої штрафної санкції, а саме: за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). 
Інших доводів протиправності даного рішення позивачем не надано.
Таким чином, за наведених обставини, судом не встановлено протиправність винесення даного податкового повідомлення-рішення та підстав для його скасування.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року по справі № 480/3174/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  03.08.2020 року