КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року                                                                                                            місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 756/8212/15-ц
номер провадження: 22-ц/824/4374/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Розова Олександра Сергійовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у складі судді Шевчука А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, 
В С Т А Н О В И В:
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що у її власності є квартира АДРЕСА_1 . Вказувала, що у червні 2015 року їй стало відомо про те, що                     14 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. було посвідчено договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 , за яким іпотекодержателем є   ОСОБА_2 , а  вона є іпотекодавцем. Зазначала, що за умовами даного договору іпотеки вона отримала від відповідача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 150 772 грн 00 коп., що еквівалентно 11 500,00 доларів США, а на забезпечення виконання договору позики передала відповідачу належну їй квартиру. 
Посилаючись на те, що  вказаний договір іпотеки вона не підписувала, підпис в графі «іпотекодавець» зроблений не нею, а іншою особою, позивач просила на підставі ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України визнати недійсним договір іпотеки від 14 серпня 2014 року, укладений між нею та ОСОБА_2 , який  посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за №4629; вилучити з реєстру заборон відчуження запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 реєстраційний №4630.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Розов О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що участь позивача у підписанні оспорюваного договору іпотеки не підтверджується обставинами справи. Вказує, що суд у рішенні встановив обставини, якими не обґрунтовувалися позивачем позовні вимоги, а саме: місцезнаходження оригіналів правовстановлюючих документів; осіб, що можливо були задіяні у схемі по відібранню належної їй квартири через підроблення підпису позивача, наявність чи відсутність заяв про неправомірні дії невстановлених осіб. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не відніс до належних та допустимих доказів надані представником позивача висновок експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №278/ттд від 11 березня 2016 року, висновок №46/19 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, складеного 10 квітня 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Центр судових експертиз «Альтернатива» (далі - ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива») та рецензію від 04 квітня 2019 рок на висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи   №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року у даній справі про допущені експертами недоліки та порушення при її проведенні, оскільки ці висновки  експертизи містять протилежні висновки щодо належності підпису позивача у оспорюваному договорі іпотеки. Тому вважає, що суд першої інстанції мав призначити повторну судово-почеркознавчу експертизу за клопотанням представника позивача, однак у його задоволенні суд безпідставно відмовив. На думку представника позивача, суд першої інстанції необгрунтовано надав перевагу висновку судово-почеркознавчої експертизи від №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року та відповідно не дав оцінку кожному з висновків, що містяться в матеріалах справи.     
Вказує, що позивач заперечує участь у правовідносинах, що пов`язані із оспорюваним договором іпотеки, а тому наявність чи відсутність у відповідача оригіналів будь-яких документів із підписами та рукописними текстами позивача не можуть свідчити про наявність обставин, в тому числі з огляду на висновок експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №278/ттд від                    11 березня 2016 року та висновок №46/19 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, складеного 10 квітня 2019 року ТОВ«Центр судових експертиз «Альтернатива».
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність між позивачем та відповідачем відносин позики. Надана судом оцінка рукописним текстам за підписом позивача не ґрунтується на належних та допустимих доказах і не відповідає фактичним обставинам справи, в тому числі з огляду на відсутність відповідної почеркознавчої експертизи рукописних текстів наданих представником відповідача.      
Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направив. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що волевиявлення позивача щодо укладення оспорюваного договору іпотеки від 14 серпня 2014 року не суперечило її внутрішній волі та вчинено нею особисто, про що свідчить її підпис в договорі та похідних документах, пов`язаних з оформленням іпотеки та підтверджується належними і допустимими доказами, а тому суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №4629 договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), за  яким ОСОБА_1 на забезпечення виконання всіх зобов`язань перед ОСОБА_2 за договором позики від 14 серпня 2014 року передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 червня 2000 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району міста Києва (а.с.6-15, т.1). 
Таким чином цей договір іпотеки від 14 серпня 2014 року укладений з додержанням вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про іпотеку».
В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, щооспорюваний договір іпотеки вона не підписувала, підпис в графі «іпотекодавець» зроблений не нею, а іншою особою, тому на підставі ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України просила визнати його недійсним.
Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Тобто, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.
Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).
Відповідно до п.7.7 договору іпотеки, договір містить весь обсяг домовленостей між сторонами щодо предмета спору, всі його умови без виключень є особисто сторонами прочитаними, осмисленими, зрозумілими, прийнятними в повному обсязі, в підтвердження чого даний договір скріплюється підписом сторін. 
Згідно з п.7.8 договору іпотеки, дійсний договір складено у трьох примірниках - по одному для сторін та один примірник - нотаріусу, кожен з яких має однакову юридичну силу.
Також зі змісту договору іпотеки вбачається, що договір підписано сторонами у присутності приватного  нотаріусу Київського міського нотаріального округу                      Кучеренко Н.П. Особи громадян, які підписали договір встановлено, їх дієздатність та належність ОСОБА_1 предмету іпотеки перевірено.
Позивач та її представник не надали суду доказів того, що в день укладення оспорюваного договору іпотеки позивач не була присутня у  приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу, а також доказів того, що надані приватному нотаріусу оригінали документів про особу позивача та оригінали правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, вибули з володіння позивача проти її волі.
По справі встановлено, що у суді першої інстанції за клопотанням представника відповідача був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що  позивач за місяць до оформлення оспорюваного договору іпотеки від 14 серпня 2014 року особисто звернулась до нього з проханням оформити кредит під заставу майна й надала документи на підтвердження особи. Оскільки установа, в якій він працює, не займалася заставним кредитуванням, то позивачу було запропоновано звернутися з цього приводу до ОСОБА_2 , який погодився під заставу нерухомого майна надати їй грошові кошти.
Також  встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від              28 березня 2017 року за ініціативною сторін у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи  №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року (а.с.166-174, т.1):
підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Іпотекодавець:» в примірнику договору іпотеки від 14 серпня 2014 року, належному ОСОБА_1 , виконаний самою                    ОСОБА_1 ;
 підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Іпотекодавець:» в примірнику договору іпотеки від 14 серпня 2014 року, належному ОСОБА_2 , виконаний самою                    ОСОБА_1 ;
підпис від імені ОСОБА_1 на лицевій стороні нижче друкованого тексту, а також на зворотній стороні аркуша в графі «позичальник», в договорі позики від 14 серпня 2014 року виконаний самою ОСОБА_1 ;
підпис від імені ОСОБА_1 на зворотній стороні аркуша нижче рукописного тексту нижче рукописного тексту в розписці про отримання коштів від 14 серпня 2014 року виконаний самою ОСОБА_1 ; 
підпис від імені ОСОБА_1 нижче рукописного тексту в графі «Передала:» в Акті прийому-передачі від 14 серпня 2014 року виконаний самою ОСОБА_1 . 
Вказаний висновок складений трьома судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: Куріпко К.П. - головний судовий експерт відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт першого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», стаж експертної роботі з 1995 року; ОСОБА_4 - старший судовий експерт відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт четвертого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень - «спеціаліст», стаж експертної роботи з 2016 року; ОСОБА_5 - судовий експерт відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовий експерт п`ятого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень - «магістр», стаж експертної роботи з 2017 року. Вказані експертизи попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. 
Зі змісту вказаного вище висновку експертизи вбачається, що у розпорядженні експертів були  оригінали досліджуваних документів, а саме: два примірники договору іпотеки від 14 серпня 2014 року на 05 арк.; договір позики від 14 серпня 2014 року на 01 арк.; розписка про отримання коштів від 14 серпня 2014 року від імені ОСОБА_1 на 01 арк.; акт прийому передачі від 14 серпня 2014 року від імені ОСОБА_1 на 01 арк.
Колегія суддів вважає, що суд правильно критично оцінив надану представником позивача копію висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11 березня 2016 року за №278/тдд, відповідно до якого  підпис у договорі іпотеки від 14 серпня 2014 року на дев`ятій сторінці у графі іпотекодавець виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.70-72, т.1), оскільки вказаний висновок складений одним судовим експертом, який досліджував лише один примірник договору іпотеки від 14 серпня 2014 року у іншій справі.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги надані  представником позивача висновок №46/19 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, складений  10 квітня 2019 року експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива»  Фраймович Л.В. (а.с.186-199, т.1), а також рецензію від 04 квітня 2019 року на висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року, складену  кандидатом юридичних наук Бондар М.Є. (а.с.200-206, т.1), оскільки зі змісту цього висновку вбачається, що експертом проводилось дослідження по технічних копіях документів, а згідно з п.1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Міністерством юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерством юстиції України від 26грудня  2012 року №1950/5) для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. 
Надані представником позивача вказані вище докази не спростовують висновок експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі у їх сукупності.
Отже, оцінивши висновок експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи №17695/17696/18-32/26167/18-32 від 05 грудня 2018 року у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до ст.ст.89, 110 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність обставин, які свідчать про необґрунтованість, неправильність висновку експертизи чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд обґрунтовано прийняв його до уваги при ухваленні рішення у справі. 
Таким чином, правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами, що оспорюваний договір іпотеки від 14 серпня 2014 року вона не підписувала.
Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність між позивачем та відповідачем відносин позики, є необґрунтованими, оскільки в межах предмету спору судом першої інстанції встановлено дійсність оспорюваного договору іпотеки, а  не договору позики.
Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розова Олександра Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: