ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1115/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
                                                                                                    Суддя-доповідач: Л.В. Губська
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДМС України у Черкаській області в особі Соснівського районного відділу УДМС України у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову відповідачів у вклеюванні фотокартки у її паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку із досягненням 45-річного віку відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та зобов`язати Соснівський районний відділ Управління ДМС України у Черкаській області вклеїти фотокартку до її паспорта у зв`язку з досягненням нею 45-и річного віку.
В обґрунтування позову зазначила, що бездіяльність Управління ДМС України у Черкаській області, щодо відмови вклеїти в паспорт у формі книжечки, фотокартки при досягненні нею 45 річного віку, після спливу тридцятиденного строку є незаконною, та такою, що порушує її права.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з пропуском строку звернення громадянина України для чергового вклеювання фотокартки до паспорта у формі книжечки по досягненню певного віку, у відповідача виникає обов`язок здійснити обмін такого паспорта.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд дійшов хибного висновку про неврахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17. На переконання позивачки, всі її дії відносно вклеювання фотографії до паспорта громадянина України зразка 1994 року є такими, що не порушують жодних вимог нормативно-правових актів, в той час як відмова органів ДМС у вчиненні таких дій є втручанням в її особисте життя.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначають про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 02 жовтня 1998 року отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .
У графі «Особливі відмітки» паспорту наявний запис ДПІ у м. Черкасах від 10.03.2015 про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.
У зв`язку з досягненням 45 річного віку, 03.02.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявами до Управління ДМС України у Черкаській області та Соснівського районного відділу УДМС у Черкаській області, в яких просила вклеїти її фотокартку в паспорт громадянина України у зв`язку із досягненням 45-річного віку згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. 
Листом Управління ДМС України у Черкаській області від 17.02.2020 № 7101.6-1325/71.2-20 її повідомлено про відмову у вчиненні дій щодо вклеювання фатокартки, проте така відмова не містила конкретних підстав.  
Листом Соснівського районного відділу УДМС у Черкаській області від 29.02.2020 № 7111-379/7111.1-20 також відмовлено у вклеюванні фотокарки до паспорту позивачки з тих підстав, що вона пропустила місячний строк на звернення з такою вимогою.
11.02.2020 позивачка повторно звернулась до Соснівського районного відділу УДМС у Черкаській області із заявою аналогічного змісту, на яку надано відповідь листом № 7111-423/7111.1-20 від 06.03.2020, якою відмовлено в оформлені та видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки.
Вважаючи відмову органів Державної міграційної служби України протиправною, позивачка звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі в спірних правовідносинах не допустили необґрунтованого втручання у приватне життя позивача та не допустили порушення її права на повагу до нього та до її віросповідання, з огляду на що відсутні й підстави для їх судового захисту.
Проте колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
За приписами частини першої статті 92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначено, що до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, та що посвідчує особу і підтверджує громадянство України відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Частинами першою та другою статті 21 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9, 10, 11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80х60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Згідно з підпунктом 6 пункту 6 Порядку № 302 обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.
Отже, за чинним законодавством громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення 25 чи 45-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту фотокартки.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачці виповнилось 45 років - 29 грудня 2018 року, тому вона мала звернутися до територіального органу ДМС за здійсненням вклеювання фотокартки протягом місяця, тобто в строк до 29 січня  2019 року. Проте таку заяву вона подала лише 03 лютого 2020 року.
Суд першої інстанції висновувався, що пропущення позивачкою такого строку понад календарний рік відбулося без вини відповідачів. Відтак, пропущення цього строку унеможливлює вклеювання фотокартки до паспорта, а єдиними правильним варіантом поведінки є обмін паспорта.
Втім, колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на таке.
Як зазначалось вище, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним (пункт 8 Положення № 2503-XII).
При цьому, суд зазначає, що паспорт, в якому не вклеєно фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним для встановлення відповідної особи, однак визнання паспорту недійсним не має наслідком його вилучення. Крім того, вказаними нормами не встановлено заборони для вклеювання фотокартки у паспорт після спливу тридцятиденного строку.
Відповідно до пункту 2 розділу V Тимчасового порядку для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку.
Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особи після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду.
Отже, вказаними нормами не встановлено заборони для вклеювання фотокартки у паспорт зразка 1994 року після спливу тридцятиденного строку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи відповідача про необхідність обміну паспорта позивача зразка 1994 року на паспорт нового зразка  необгрунтованими.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містять безконтактний електронний носій.
На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону № 5492-VI Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв Постанову № 302, якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
За змістом пункту 2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення № 2503-XII;
- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Пунктом 3 Постанови № 302 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (далі - Закон № 2297-VI) персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Частиною першою статті 6 Закону № 2297-VI визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Відповідно частин п`ятої та шостої статті 6 Закону № 2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Однак, суд звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.
Відтак, суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
Проте, норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Таким чином колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням нею 45 років.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2019 року в справі № 420/270/19, від 31 січня 2020 року в справі № 200/6627/19-а та від 06 лютого 2020 року в справі № 420/3253/19.
З огляду на наведене, колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними відмов Управління ДМС України у Черкаській області та Соснівського районного відділу УДМС України у Черкаській області у вклеюванні фотокартки у її паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ та зобов`язання Соснівського районного відділу Управління ДМС України у Черкаській області вклеїти фотокартку до її паспорта громадянина України зразка 1994 року серія НОМЕР_1 , виданого02 жовтня 1998 року Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області у зв`язку з досягненням нею 45-и річного віку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачкою за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1  681, 60 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.03.2020 № 009084830363 та 2  522, 40 грн за подання апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням від 30.06.2020 № 018287063177.
Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повне задоволення позову, витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4  204, 00 грн підлягають відшкодуванню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.
Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДМС України у Черкаській області в особі Соснівського районного відділу УДМС України у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправними відмови Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області та Соснівського районного відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області у вклеюванні фотокартки у паспорт громадянина України ОСОБА_1 у формі книжечки у зв`язку із досягненням нею 45-річного віку відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
Зобов`язати Соснівський районний відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області вклеїти фотокартку до паспорта громадянина України ОСОБА_1 у формі книжечки серія НОМЕР_1 , виданого 02 жовтня 1998 року Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області у зв`язку з досягненням нею 45-річного віку.
Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., м. Черкаси, бульв. Шевченка, буд. 117; ідентифікаційний код 37852733) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 02 жовтня 1998 року Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 204, 00  грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
          
Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Епель

                                                                                                              О.М. Оксененко