Єдиний унікальний номер 235/1519/14-ц 
Номер провадження 22-ц/804/1117/20        

Єдиний унікальний номер справи 235/1519/14-ц                
Провадження № 22-ц/804/1117/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

1 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Халаджи О.В.
суддів: Корчистої О.І., Никифоряка Л.П.
секретар Ротар Я.Б.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна, на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (суддя Назаренко Г.В., ухвала складена 28 січня 2020 року),-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі - ТОВ «ФК «Есаймент») про заміну сторони виконавчого провадження. 
В обґрунтування доводів заяви заявник зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» стягнуто заборгованість за кредитним договором № MKIZF3.5452/001 від 18 квітня 2011 року.
13 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «ВБР») та ТОВ «ФК «Есаймент» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 147, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №MKIZF3.5452/001 від 18.04.2011 року, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 .
Таким чином, до ТОВ «ФК «Есаймент» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №MKIZF3.5452/001 від 18.04.2011 р. на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 147 від 13.09.2019р. На підставі наведеного заявник просив замінити сторону виконавчого провадження.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження у справі № 235/1519/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № MKIZF3.5452/001 від 18 квітня 2011 року - стягувача - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» - його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» на суму стягнутих за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року сум. 
Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Деменкова Є.С., та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу, та відмовити ТОВ «ФК «Есаймент» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Апелянт зазначила, що виконавче провадження з виконання судового рішення відсутнє, а заміна стягувача можлива лише в межах відкритого виконавчого провадження. 
Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права і обов`язки. Суд не мав права здійснювати заміну сторони виконавчого провадження, яке не існує.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» Бикова О.П. зазначила, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржника можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав та обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. А тому, при наявності доказів правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) є беззаперечним. ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» були надані до суду першої інстанції всі необхідні докази, які підтверджують правонаступництво, та які боржником не спростовані. Відповідно до вимог ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник Деменкова Є.С. на задоволенні своєї апеляційної скарги наполягали та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви відмовити.
В судове засідання апеляційного суду представник ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що в рішенні суду від 30.04.2014р., загальна заборгованість відповідача за кредитним договором MKIZF3.5452/001 від 18 квітня 2011р. становить 196553,47 грн і складається з поточної заборгованості по тілу кредиту - 168 254,12 грн, простроченої заборгованості по тілу кредиту - 17 706,69 грн, поточної заборгованості за процентами - 1 351,91 грн, простроченої заборгованості за процентами -7 565,33 грн, суми пені - 1675,42 грн.
Згідно з договором № 147 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Есаймент» від 13.09.2019р. до ТОВ «ФК «Есаймент» передано шляхом продажу права вимог до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до п.2.2 вказаного Договору права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.
В матеріалах судової справи міститься клопотання представника ПАТ «ВБР» від 16.07.2014р. про направлення виконавчого листа по справі № 235/1519/14-ц на адресу банку. У серпні 2014 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 направлений представнику банківської установи.
За результатами перевірки веб-сайту «Єдиного реєстру боржників» за даними ПІБ та за даними ІПН ОСОБА_1 встановлено, що виконавче провадження за позовом ПАТ «ВБР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутнє. Вказане свідчить, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1519/14-ц від 30 квітня 2014 року не відкривалось, виконавчий лист не пред`являвся до виконання.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а суд замінює таку сторону її правонаступником.
За приписами ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та частини першою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а суд замінює таку сторону її правонаступником.
За приписами ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу (ч. 4 ст. 442 ЦПК).
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК).
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це є правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час постановлення оскарженої ухвали), у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). 
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та Верховним Судом в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14 -ц.
Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, а тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд правильно задовольнив заяву про заміну сторони виконавчого провадження за рішенням суду. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено застосування норм процесуального права, оскаржуване судові рішення підлягає зміні.
Водночас, приймаючи ухвалу про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про заміну сторони виконавчого провадження, суд в порушення вимог частини 1 ст. 13 ЦПК України, вийшов за межі заявлених Товариством вимог.
Так, заявник просив замінити сторону у справі, але суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі замінив сторону виконавчого провадження (а.с. 55-56, 123-126).
Відповідно до статті 412 ЦПК України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України і при розгляді справи  суд вийшов за межи заявлених вимог, оскаржувана ухвала не може бути залишена в силі і підлягає зміні.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна, підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - зміні з задоволенням заяви ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент», то судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 420 грн. 40 коп., сплачений апелянтом ОСОБА_1 , не підлягає стягненню з заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 442 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна, задовольнити частково.
Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2020 року змінити. Абзац другий ухвали викласти в наступній редакції:
«Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» у справі № 235/1519/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.»
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.
Повний текст судового рішення складено 2 вересня 2020 року.

Судді:                                                 О.В. Халаджи

                   О.І. Корчиста

                                        Л.П. Никифоряк