17.09.20
22-ц/812/1469/20
Провадження №22-ц/812/1469/20
ПОСТАНОВА
Іменем України
17 вересня 2020 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 475/129/20
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Ямкової О.О., Шаманської Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 06 липня 2020 року під головуванням судді Вадовської А.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 18 січня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодилася, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70, становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
За твердженням позивача в зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 31 жовтня 2019 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 320 483грн. 91 коп., з яких: 2444 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 318 039 грн. 23 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Посилаючись на викладене та право позивача на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в загальному розмірі 139593грн.10коп., з яких: за тілом кредиту - 2444 грн. 68 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 18.01.2010 року по 31.07.2018 року в розмірі 137 148 грн. 42 коп.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт зазначав, що суд безпідставно не врахував, що відповідач особисто підписала анкету-заяву, користувалася грошовими коштами, виконувала умови кредитного договору протягом декількох років, частково сплачуючи заборгованість за договором у тому числі відсотки, пеню та комісії, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри обов`язкових платежів.
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. 
Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 18 січня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну картку за № НОМЕР_1 , за допомогою якої розпоряджалася кредитними коштами.
Відповідно до підписаної відповідачкою 18 січня 2010 року довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторони погодили тип кредитної лінії – поновлювальна, валюту картки – гривня, базову відсоткову ставку за користування кредитом – 2,5% в місяць (тобто 30 % річних), узгодили, що порядок погашення заборгованості відбувається щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним, та погодили розмір і порядок нарахування неустойки за несвоєчасне погашення заборгованості: пеню та штраф (а.с. 15).
Банк зобов`язання за договором виконав, відкривши відповідачці картковий рахунок та видавши платіжну картку № НОМЕР_1 , термін дії картки -грудень 2013 року.
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2019 року становить: 2444грн.68коп. - заборгованість за кредитом; 318039грн.23коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом., разом – 320 483 грн. 91 коп., з яких АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 139 593 грн. 10 коп., що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 2444 грн. 68 коп.; за процентами за користування кредитом за період з 18.01.2010 року по 31.07.2018 року - 137148грн. 42коп.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами тільки у межах строку кредитування, тобто, до 31 грудня 2013 року, а тому, враховуючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту та процентами станом на зазначену дату, та розмір сплачених нею коштів за період з 01 січня 2013 року до часу звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду з даним позовом, дійшов висновку про відсутність у відповідачки заборгованості за вказаними платежами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Так, згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 43) кінцевий строк дії виданих ОСОБА_1 карток на підставі укладеного сторонами кредитного договору – грудень 2013 року.
Отже, враховуючи строк дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, у межах строку кредитування - до 31 грудня 2013 року включно – ОСОБА_1 мала б, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у передбаченому договором розмірі. Починаючи з 01 січня 2014 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.
За такого, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами, нарахованих Банком за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, тобто, починаючи з 01 січня 2014 року – є безпідставними, а тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 грудня 2013 року ОСОБА_1 мала заборгованість: за тілом кредиту у розмірі 2444грн.68коп., за процентами – 263грн. 89 коп. (а.с. 8-12).
Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 після закінчення строку дії кредитного договору у період з 01 січня 2014 року до часу звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду з даним позовом (24.01.2020 року) відповідачка сплатила Банку кошти на загальну суму 12 790 грн. 72 коп., що перевищує суму її заборгованості перед кредитором за тілом кредиту та процентами на 10 082грн.15коп. (а.с. 50-58).
Встановивши викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права.
Аргументи апеляційної скарги не доводять наявності у відповідачки обов`язку щомісячно сплачувати Банку проценти після спливу погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо безпідставності заявлених ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимог до ОСОБА_1 , а тому вірно відмовив у задоволенні позову.
З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.
Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                                                В.В. Коломієць

Судді:                                                                         Н.О. Шаманська

                                                                                    О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.