ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/306/20  Номер провадження 33/814/335/20	Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В.  Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Гонтар А.А. 
з секретарем судового засідання Гринь А.В. 
за участі: 
захисника Болтіка А.С.
апелянта ОСОБА_1 
розглянувши в відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
на   постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 11.03.2020 року
в с т а н о в и л а :  
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Згідно з постановою суду,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «ГАРЗ ПБ 33023» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.
Апелянт стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає задоволенню виходячи з такого.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що місцевим судом не дотримано вищевказаних вимог Закону, а висновки суду не узгоджуються з матеріалами справи, на які суд послався, як на докази вини ОСОБА_1 .
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані  встановлюються   протоколом   про адміністративне   правопорушення,   поясненнями   особи,   яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами,   показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається зі змісту судового рішення, в його основу покладені протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, показання працівника поліції ОСОБА_2 , письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Проте, під час апеляційного перегляду встановлено, що доводи апелянта щодо відсутності доказів, які доводять наявність складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є слушними.
За змістом пунктів 2,3,4 розділу І, пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя чи неприродна блідість. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, зазначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2020 року серії ДПР 18 № 305855, об 11.06 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість мови.
Проте, як вбачається з пояснень під час апеляційного перегляду апелянта ОСОБА_1 та поліцейського ОСОБА_2 , складанню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП передувала конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та іншим учасником дорожнього руху який викликав поліцейських, а також між ОСОБА_1 та поліцейськими, які перевіряли дотримання водієм ОСОБА_1 вимог п.22.4 Правил Дорожнього руху України під час перевезення вантажу.
Наявність такої ситуації та пояснення ОСОБА_1 й ОСОБА_2 об`єктивно підтверджуються переглянутим під час апеляційного перегляду відеозаписом долученим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. 
З цього ж відеозапису вбачається, що події відбуваються зимового сонячного дня, а поліцейський ОСОБА_2 при визначенні розміру зіниць ОСОБА_1 та їх реакції на світло не використовує ніяких спеціальних засобів. 
За таких обставин, висновки поліцейського про те, що у ОСОБА_1 звужені зіниці очей, які не реагують на світло є лише суб`єктивним припущенням, яке нічим не підтверджується. 
Хоча судом першої інстанції правильно зазначено, що висновок лікаря-нарколога № 36 від 17.01.2020 року (а.с.12) за результатами медичного огляду проведеного о 13.19 год. 17.01.2020 у відсутності поліцейських не може бути використаний в якості доказу в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, проте висновки фахового спеціаліста про те, що у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння не спростовані. 
Згідно ж пояснень самого ОСОБА_1 одразу ж після того, як він переконався в тому, що буде забезпечена охорона та збереження вантажу, який знаходився у його автомобілі - він одразу ж самостійно звернувся до наркодиспансеру де пройшов огляд на стан як наркотичного, так і алкогольного сп`яніння.
Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що у поліцейського не було достатніх підстав вважати, що водій ОСОБА_1 має ознаки стану наркотичного сп`яніння, оскільки на колір обличчя та жвавість мови ОСОБА_1 могли вплинути не тільки конфліктна ситуація та погодні умови, а й особливості його темпераменту й виховання, що позначилися на його поведінці. 
Водночас, суб`єктивне визначення поліцейським реакції на світло зіниць ОСОБА_1 без використання будь-яких спеціальних засобів чи науково-обґрунтованих рекомендацій не може бути достатньою підставою для того щоб припускати перебування особи в стані наркотичного сп`яніння й направлення цієї особи до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. 
Проте, ці свідки на неодноразові виклики суду першої та апеляційної інстанції не з`явились, зміст їх пояснень про те, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду не узгоджується зі змістом відеозапису з якого вбачається, що якісь люди перебувають на значній відстані від транспортного засобу в той час, як поліцейський пропонує ОСОБА_1 ( який в цей час перебуває в зачиненій кабіні транспортного засобу) пройти огляд на стан сп`яніння .
Оскільки показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не сприймались безпосередньо ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції - вони не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Зі змісту відтвореного під час апеляційного перегляду відеозапису не можна дійти категоричного висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Натомість вбачається, що ОСОБА_1 переймається збереженням та охороною вантажу, який знаходиться у його автомобілі й неодноразово заявляє про це, як на передумову проходження такого огляду.
Отже, на мою думку, вище заначений відеозапис не доводить відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість, з цього відеозапису, змісту протоколу про адміністративне правопорушення, часу проходження огляду зазначеного в висновку лікаря-нарколога та пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що одразу ж після передачі керування транспортного засобу ОСОБА_5 (знайомому ОСОБА_1 ) , останній, хоча й без направлення поліцейського, який на той час вже склав протокол про адміністративне правопорушення, одразу ж поїхав до наркодиспансеру для проходження огляду на стан сп`яніння. 
За таких обставин вважаю, що одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень особи, яка його складала недостатньо для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином під час апеляційного перегляду встановлено відсутність належних, допустимих, взаємоузгоджених та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, переглянувши справу в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись статтями 247,294 КУпАП суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави від 11.03.2020 та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар