Постанова                                                   
Іменем України        
 
09 вересня 2020 року                                                                   
м. Київ                                                                    
 
справа № 638/16770/17
провадження № 61-8185св20 
                                                                                                                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                   Фаловської І. М.,                 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у складі колегії суддів:                              Хорошевського О. М., Бурлака І. В., Яцини В. Б.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог                            
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Печерський ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві), Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 липня 2018 року виключено Печерський ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві з числа співвідповідачів.
У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Головного Управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 16 000 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Печерського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Гусєва О. О., і стягнути з Головного Управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 10 621,37 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних дій державного виконавця Печерського ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Гусєва О. О.   
Позов ОСОБА_1 мотивував тим, що на підставі рішень Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 червня 2014 року у справі № 638/5241/14-ц та               від 26 червня 2014 року у справі № 638/2540/14-ц він щомісячно та своєчасно сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 .
З 25 грудня 2014 року він працює у ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант Сервіс»», яке розташоване у місті Києві на посаді представника НФП на м/п «Гоптівка» Харківської митниці з місцем фактичної роботи місто Харків, де і проживає. 
Один із виконавчих листів за вказаним рішенням у справі № 638/5241/14 був пред`явлений до виконання до Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві, державний виконавець Гусєв О. О.
31 серпня 2016 року керівництвом ПТ «Велта П.М.С.Г. «Гарант Сервіс»» у телефонному режимі його було повідомлено про надходження постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою борг станом на 01 серпня 2016 року становить 16 000 грн. 
Зазначена постанова була оскаржена в судовому порядку і ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 червня 2017 року у справі № 638/5241/14-ц дії державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві                         Гусєва О. О. визнано неправомірними, а постанову від 25 серпня 2016 року скасовано. 
Неправомірні дії державного виконавця завдали йому моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях від протиправної поведінки посадових осіб, неправдивої негативної інформації щодо нього за місцем роботи.
Після незаконної відмови ухвалою від 22 грудня 2016 року у задоволенні його скарги погіршився і стан його здоров`я, окрім моральних страждань він після погіршення здоров`я зазнав і матеріальних збитків, а саме витратив кошти на лікування.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив задовольнити позов.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 16 000 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гусєва О. О.
Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 10 621,37 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних дій державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві                 Гусєва О. О.
Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві задоволено. Заочне рішенняДзержинського районного суду міста Харкова                        від 18 квітня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову про залишення позову без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на підставі постанови проводилися стягнення, а також доказів спричинення моральної шкоди. Недоведеним є і загострення хвороби позивача внаслідок неправомірних дій державного виконавця щодо винесення оспорюваної постанови. Придбання ліків також є необґрунтованим, оскільки призначення лікаря в матеріалах справи відсутнє. Сам факт наявності судового рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця, на яке посилається позивач як на підставу позовних вимог, не є безумовною підставою вважати, що позивачу спричинено моральну шкоду та вона знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із діями державного виконавця. 
Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року заяву Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві про ухвалення додаткового рішення задоволено. Ухвалено додаткове рішення у цій справі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві судовий збір у сумі 1 920 грн.  
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21 травня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове судове рішення, яким судові витрати покласти на рахунок держави. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1  мотивована тим, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки позов подано про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, і він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.  
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У червні 2020 року Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що під час прийняття додаткової постанови апеляційним судом було правильно застосовано частину тринадцяту статті 141 ЦПК України, згідно з якою якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.  
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Дзержинського районного суду міста Харкова.
14 липня 2020 року справа № 638/16770/17 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 квітня                         2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 16 000 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гусєва О. О.
Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 10 621,37 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних дій державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві              Гусєва О. О.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві задоволено. Заочне рішенняДзержинського районного суду міста Харкова                                   від 18 квітня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову про залишення позову без задоволення.
У березні 2020 року Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві подало заяву про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що при зверненні з апеляційною скаргою ним було сплачено 1 920 грн судового збору, проте при ухваленні судового рішення апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У справі, що переглядається, встановлено, що у серпні 2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві подало апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2019 року, за подання якої сплатило судовий збір у розмірі 1 920 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова                                від 18 квітня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову про залишення позову без задоволення.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, за загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.
Як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопадам 2004 року                       № 15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично  досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
За змістом пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» правом на звільнення від сплати судового збору наділяються виключно позивачі за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовоюособою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. 
Наведенеузгоджується із правовим висновком, зробленим у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду                                            від 05 листопада   2019 року у справі № 906/770/17.   
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, Верховний Суд зробив висновок про те, що заявники, позивачі та інші категорії осіб, які згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, підлягають такому звільненню також і в разі подання ними апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Тобто від сплати судового збору за подання апеляційної скарги звільнені лише ті заявники, які згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору.
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Системне телеологічне тлумачення приписів статей 3, 4 Закону України «Про судовий збір» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець обрав спосіб справляння судового збору із застосуванням процентного співвідношення ставки судового збору в апеляційному суді від ставки в суді першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на викладене та беручи до уваги, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то понесенні Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 920 грн слід компенсувати за рахунок держави.
За викладених обставин, додаткова постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а додаткова постанова Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Компенсувати Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
ГоловуючийВ. С. Висоцька    Судді:А. І. Грушицький     І. В. Литвиненко        Є. В. Петров   І. М. Фаловська