СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р.                                                                    Справа № 922/3941/19  
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя  Стойка О.В. 
секретар судового засідання Євтушенко Є.В.
за участю представників:
від ТОВ «Промелектроніка» - Жечев С.О. (адвокат), за ордером та посвідченням;
від ДП «ЧАРЗ» - Макаренко О.А. (адвокат), за довіреністю та посвідченням; 
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», м. Чугуїв вх. № 1596 Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2020 р. у справі № 922/3941/19 (суддя – Жигалкін І.П., повний текст складено та підписано 15.05.2020 р.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», м. Запоріжжя
до Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», м. Чугуїв
про стягнення 318  190,43 грн.
та за зустрічним позовом Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», м. Чугуїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», м. Запоріжжя
про стягнення 21  457,50 грн.

ВСТАНОВИЛА:

28.11.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі – ТОВ «Промелектроніка», позивач за первісним позовом) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (далі – ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», відповідач за первісним позовом) боргу в сумі 273  080,05 грн., 3 % річних в сумі 3  568,90 грн., інфляційних втрат в сумі 2  097,70 грн. та пені в сумі 39  443,78 грн. за договором поставки № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору поставки поставив відповідачеві товар за чотирма видатковими накладними, який залишився ним неоплаченим, чим порушено умови договору щодо строку оплати, що, в свою чергу, стало підставою для здійснення зазначених нарахувань на суму боргу.
28.12.2019 р. до суду першої інстанції від ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з ТОВ «Промелектроніка» пені в сумі 14  530,27 грн. та штрафу в сумі 6  927,23 грн. за прострочення поставки товару.
У зустрічній позовній заяві ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» стверджує, що ТОВ «Промелектроніка» у визначений договором строк поставлено товар лише за однією видатковою накладною, а за іншими трьома – із простроченням.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2020 р. прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним.
Рішенням господарського суду Харківської області від 05.05.2020 р.:
- первісний позов задоволено частково;
- з ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» на користь ТОВ «Промелектроніка» стягнуто борг в сумі 273  080,05 грн., 3 % річних у розмірі 2  624,88 грн., інфляційні втрати в сумі 2  097,70 грн., пеню в сумі 27  503,75 грн., а також судовий збір в сумі 4  579,60 грн., а в частині стягнення 3 % річних в сумі 944,02 грн. та пені в сумі 11  940,03 грн. відмовлено;
- у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі.
В частині вирішення спору за первісним позовом рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не спростована належними доказами наявність заборгованості та прострочення ним оплати поставленого позивачем товару, що стало підставою для стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення згідно з п. 8.3 договору, а в частині вирішення спору за зустрічним позовом – відсутністю доказів звернення покупця до постачальника з письмовим повідомленням щодо недопостачання товару у розумінні п. 7.4 договору, що обумовлює недоведеність факту прострочення постачальника.
05.06.2020 р. на виконання рішення суду місцевим господарським судом виданий відповідний наказ.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині стягнення пені в сумі 24  772,95 грн. та відмови у задоволенні зустрічного позову, ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення зі скаржника на користь ТОВ «Промелектроніка» пені в сумі 24  772,95 грн. та про задоволення зустрічного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Скаржник стверджує, що за умовами п. 8.3 договору розмір нарахованої позивачем пені за весь період прострочення не повинен перевищувати 1 % від вартості товару, тобто, у цьому пункті сторони встановили порядок нарахування пені, який розраховується за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, при цьому, максимальний розмір пені за весь період прострочення не може перевищувати 1 % вартості поставленого товару, що не суперечить Цивільному та Господарському кодексам України та відповідає загальним засадам свободи договору.
На підтвердження своєї позиції щодо обґрунтованості розрахування пені виключно в межах 1 % вартості товару за весь період прострочення, що складає в даному випадку суму у розмірі 2  730,80 грн., скаржник посилається на постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 р. у справі № 922/3483/19, від 23.03.2020 р. у справі № 922/3807/19, від 17.03.2020 р. у справі № 922/3849/19, від 11.06.2020 р. у справі № 922/3810/19.
 На думку скаржника, договором поставки не передбачено можливості часткового постачання товару, відтак здійснюючи поставку лише частини товару в межах строку ТОВ «Промелектроніка» свідомо порушило умови договору щодо строків поставки товару (п. 4.1 договору); відповідач за зустрічним позовом знав про те, що поставляє лише частину товару, тому й не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору та на наслідки невиконання покупцем свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати.
За доводами апеляційної скарги, факт часткової передачі у власність товару є порушенням зобов`язання ТОВ «Промелектроніка», а останнє не мало права змінювати умови взятого на себе зобов`язання в односторонньому порядку; предметом договору була єдина партія товару, передачі жодного іншого товару договором не передбачалося.
Про необхідність застосування відповідних обмежень, передбачених умовами договору щодо нарахування пені не більше як 1 %, скаржник не зазначив. 
16.07.2020 р. через канцелярію суду від ТОВ «Промелектроніка» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Представник ТОВ «Промелектроніка» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.
Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2019 року між ТОВ "Промелектроніка", як постачальником, та ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", як покупцем, укладено договір №ПЕ 18/04-19, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар згідно зі специфікацією (додаток №1), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору. Асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.1 договору).
Загальна вартість договору складає 273 080,05 грн., у т.ч. ПДВ (20%) – 45 513,34грн. (п.2.2 договору).
Згідно з п.4.1 договору, строк постачання партії товару не більше 7 календарних днів з дати підписання договору.
Відповідно до п.5.1 договору, покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару перераховує постачальнику після отримання товару та проходження вхідного контролю.
Пунктом 6.1 договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 7.4 договору, у разі недопостачання товару, постачальник повинен допоставити товар в термін 10 днів після письмового повідомлення від покупця. У разі неможливості постачання товару постачальник повертає покупцю суму перерахованої передплати за товар, який неможливо поставити.
Пунктом 8.3. договору визначено, що при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.
Разом з тим, пунктом 8.2. договору встановлено, що при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцю, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.
Оплата штрафу або пені не звільняє сторони від виконання умов даного договору (п.8.4 договору).
В якості додатку № 1 до договору сторонами укладено специфікацію, в якій погоджено найменування, кількість та асортимент товару загальною вартістю 273  080,05 грн., у т.ч. ПДВ (20%) – 45  513,34 грн. Будь-яких інших істотних умов поставки в специфікації не зазначено, тобто, сторонами не змінювалися умови договору щодо строків поставки та оплати товару, а також не погоджувалася така умова як здійснення поставки товару певними частинами (партіями) від загальної, передбаченої у специфікації.
Договір та специфікація до нього підписані представниками сторін без зауважень чи заперечень, підписи яких скріплені печатками їхніх підприємств.
Позивач за первісним позовом стверджує, що після укладання договору та специфікації він склав та надіслав покупцеві рахунок-фактуру № СФ-0000572 від 18.04.2019 р. на суму 273  080,05 грн., в якому вказано той самий товар, що й у специфікації. В цьому рахунку-фактурі окремо зазначено, що строк постачання становить 7 днів. 
Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ  "Промелектроніка" поставлено ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" товар у повному обсязі, що підтверджується :
- видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 на суму 45 953,16 грн. з ПДВ;
- видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 на суму 56 340,00 грн. з ПДВ;
- видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 на суму 71 826,49 грн. з ПДВ;
- видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 на суму 98 960,40 грн. з ПДВ.
В усіх чотирьох видаткових накладних міститься посилання на укладений сторонами договір, що свідчить про здійснення поставки товару саме в площині цих договірних правовідносин.
З огляду на те, що за умовами п. 4.4 договору приймання товару за якістю здійснюється на підприємстві покупця, а видаткові накладні підписані його представником без будь-яких зауважень, постачальник вважає, що у покупця виникло зобов`язання з оплати товару на наступний день після отримання товару по кожній накладній окремо, тобто:
- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 - 25 квітня 2019 року;
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 - 08 травня 2019 року;
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 - 21 травня 2019 року;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 - 03 вересня 2019 року.
Оскільки товар, отриманий ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" залишився неоплаченим, ТОВ  "Промелектроніка" звернулося даним позовом до господарського суду про примусове стягнення з покупця заборгованості в сумі 273  080,05 грн., а також нарахованих на неї 3 % річних в сумі 3  568,90 грн., інфляційних втрат в сумі 2  097,70 грн. та пені в сумі 39  443,78 грн., заявленої на підставі п. 8.3 договору.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судова колегія звертає увагу на наступне.
У позовній заяві ТОВ "Промелектроніка" стверджує, що:
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. поставив товар 16.07.2019 р.;
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. – 02.09.2018 р.;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. – 02.09.2018 р.
В усіх чотирьох видаткових накладних, які покладені в підстави первісного позову, відсутні відомості про те, що товар поставлявся в інші дати, аніж ті, якими ці видаткові накладні датовані. Товарно-транспортних накладних або інших доказів поставки товару покупцеві 16.07.2019 р. за видатковою накладною від 07.05.2019 р. та 02.09.2019 р. (вбачається, що у тексті позовної заяви здійснено описку щодо року поставки) за видатковою накладною від 20.05.2019 р. ТОВ «Промелектроніка» до матеріалів справи не надано, тому слід дійти висновку, що товар був поставлений ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" в ті дати, які значаться у видаткових накладних. При цьому, факт отримання товару в межах укладеного між сторонами договору поставки покупець не оскаржує.
Згідно з ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, за відсутності інших відомостей, підтверджених належними доказами:
- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 р. товар на суму 45  953,16 грн. був поставлений 24.04.2019 р., мав бути оплачений покупцем 25.04.2019 р., а з 26.04.2019 р. розпочинається перебіг строку прострочення оплати за цією видатковою накладною;
-  за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. товар на суму 56  340,00 грн. був поставлений 07.05.2019 р., мав бути оплачений покупцем 08.05.2019 р., а з 09.05.2019 р. розпочинається перебіг строку прострочення оплати за цією видатковою накладною;
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. товар на суму 71  826,49 грн. був поставлений 20.05.2019 р., мав бути оплачений покупцем 21.05.2019 р., а з 22.05.2019 р. розпочинається перебіг строку прострочення оплати за цією видатковою накладною;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. товар на суму 98  690,40 грн. був поставлений 02.09.2019 р., мав бути оплачений покупцем 03.09.2019 р., а з 04.09.2019 р. розпочинається перебіг строку прострочення оплати за цією видатковою накладною.
Матеріали справи свідчать про те, що ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" отримало від ТОВ "Промелектроніка" товар на суму 273  080,05 грн. за згаданими видатковими накладними, доказів оплати якого у добровільному порядку покупцем не надано, тому господарський суд Харківської області на законних підставах задовольнив первісний позов в цій частині, що ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" в апеляційному провадженні не оскаржується.
У зв`язку з простроченням покупцем оплати отриманого товару, ТОВ  "Промелектроніка" нараховано 3 % річних в сумі 3  568,90 грн. за період з 25.05.2019 р. по 26.11.2019 р. та інфляційні втрати в сумі 2  097,70 грн. за аналогічний період. 
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок, судова колегія дійшла висновку про те, що обґрунтовано заявленими до стягнення є 3 % річних в сумі 3  544,59 грн. та інфляційні втрати в сумі 1  008,62 грн., тому позовні вимоги ТОВ «Промелектроніка» в цій частині підлягають задоволенню саме у наведеному розмірі.
На переконання суду апеляційної інстанції правильним періодом нарахування 3 % річних та інфляційних втрат є:
- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 р. з 26.04.2019 р. по 26.11.2019 р. 3 % річних складають 812,05 грн.; інфляційні втрати в сумі 317,79 грн. розраховуються з 01.05.2019 р. по 31.10.2019 р.;
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. з 09.05.2019 р. по 26.11.2019 р. 3 % річних складають 935,40 грн.; інфляційні втрати з 01.06.2019 р. по 31.10.2019 р. не нараховуються, оскільки в цьому періоді має місце дефляція; 
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. з 22.05.2019 р. по 26.11.2019 р. 3 % річних складають 1  115,77 грн.; інфляційні втрати з 01.06.2019 р. по 31.10.2019 р. не нараховуються, оскільки в цьому періоді має місце дефляція; 
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. з 04.09.2019 р. по 26.11.2019 р. 3 % річних складають 681,37 грн.; інфляційні втрати в сумі 690,83 грн. розраховуються з 01.10.2019 р. по 31.10.2019 р.
Незважаючи на те, що рішення суду в цій частині скаржником не оскаржується, проте внаслідок здійснення судом першої інстанції невірного перерахунку 3 % річних та інфляційних втрат через помилку у визначенні дати поставки товару та, відповідно, початку періоду прострочення покупцем оплати, суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 4 ст. 269 ГПК України, вважає за необхідне рішення суду скасувати в цій частині вирішення спору за первісним позовом та прийняти нове про стягнення з ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" на користь ТОВ  "Промелектроніка" 3 % річних в сумі 3  544,59 грн. та інфляційних втрат в сумі 1  008,62 грн., а у стягненні 3 % річних в сумі 24,31 грн. й інфляційних втрат в сумі 1  089,08 грн. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.
Підставою апеляційного оскарження рішення суду від 05.05.2020 р. стало непогодження ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" зі стягненням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення внаслідок прострочення ним оплати товару, а також з відмовою у задоволенні зустрічного позову про стягнення з ТОВ  "Промелектроніка" пені на підставі п. 8.2 договору та штрафу згідно з ст. 231 ГК України за прострочення поставки товару.
У позовній заяві ТОВ  "Промелектроніка" розраховано пеню на підставі п. 8.3 договору в сумі 39  443,78 грн. за кожною видатковою накладною окремо, а саме:
- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 р. на суму 45  953,16 грн. з 25.04.2019 р. по 26.11.2019 р., що склало 9  128,94 грн. пені;
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. на суму 56  340,00 грн. з 08.05.2019 р. по 26.11.2019 р., що склало 10  488,50 грн. пені;
-  за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. на суму 71  826,49 грн. з 21.05.2019 р. по 26.11.2019 р., що склало 12  476,16 грн. пені;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. на суму 98  960,40 грн. з 03.09.2019 р. по 26.11.2019 р., що склало 7  350,18 грн. пені. 
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Приписами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором. 
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань.
За приписами  п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки  є  грошова  сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.    
Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором. 
Статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що розмір   пені,  передбачений  статтею  1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Оскільки за умов договору сторонами не погоджувався інший загальний термін нарахування пені, аніж той, що встановлений у ч. 6 ст. 232 ГК України, тому ТОВ «Промелектроніка» безпідставно розраховано пеню поза межами 6 місяців після початку прострочення оплати покупцем. До того ж, договірне обмеження пені 1-м відсотком стосується її розміру за день прострочення, а не певного періоду нарахування.
Враховуючи доведення постачальником та матеріалами справи факту прострочення покупцем оплати товару, у розумінні умов п. 8.3 договору пеня має розраховуватися наступним чином:
- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 р. з 26.04.2019 р. по 26.10.2019 р. та становить 7  912,76 грн.;
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. з 09.05.2019 р. по 09.11.2019 р. та становить 9  668,87 грн.;
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. з 22.05.2019 р. по 22.11.2019 р. та становить 12  224,28 грн.;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. з 04.09.2019 р. по 26.11.2019 р. та становить 7  322,02 грн.
Отже, з ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" на користь ТОВ  "Промелектроніка" підлягає стягненню пеня в сумі 37  127,93 грн., розрахована у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, розмір якої не перевищує 1 % вартості товару, а у стягненні пені в сумі 2  315,85 грн. слід відмовити за необґрунтованістю нарахування.
Твердження ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" про те, що умовами п. 8.3 договору передбачено максимальний розмір пені, який за весь період прострочення не повинен перевищувати 1 % вартості товару ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником умов договору та спростовуються матеріалами справи.
Так, по-перше, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тому встановлення граничного розміру не за кожний день прострочення, а взагалі за весь шестимісячний (в контексті вимог ч. 6 ст. 232 ГК України) період прострочення суперечить правовій природі пені як виду неустойки, а по-друге, у відзиві на позов скаржник у контррозрахунку розраховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, проте не виходячи за межі імперативного строку у 6 місяців, що свідчить про його погодження, обізнаність та свідоме розуміння того, як саме має розраховуватися пеня згідно з цим пунктом договору.
При цьому, пеня за зустрічним позовом так само розрахована скаржником у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в той час як умови п. 8.2 та 8.3 договору в цій частині є тотожними.
До того ж, в цих пунктах не зазначено конкретно про те, що пеня у розмірі 1 % вартості товару є граничним розміром пені за весь час прострочення, відтак, таку умову договору не можна вважати узгодженою сторонами, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про зворотнє відхиляються за недоведеністю.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 р. у справі № 922/3483/19, від 23.03.2020 р. у справі № 922/3807/19, від 17.03.2020 р. у справі № 922/3849/19, від 11.06.2020 р. у справі № 922/3810/19 оцінюються критично, оскільки згідно з вимогами чинного процесуального законодавства висновки суду апеляційної інстанції, викладені у даних постановах, не є обов`язковими для застосування у подібних правовідносинах.
Таким чином, апеляційна скарга в частині вирішення спору щодо стягнення пені за первісним позовом задоволенню не підлягає.
Щодо вимог зустрічного позову враховується наступне.
Посилаючись на прострочку ТОВ «Промелектроніка» поставки товару за трьома з чотирьох видаткових накладних, ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" розраховано пеню на підставі п. 8.2 договору в сумі 14  530,27 грн. за період з 26.04.2019 р. по 01.09.2019 р. та штраф на підставі ст. 231 ГК України у розмірі 7 % вартості простроченої понад 30 днів поставки товару в сумі 6  927,23 грн. 
Відповідно до п. 1.1 договору, ТОВ «Промелектроніка» зобов`язалося поставити товар згідно зі специфікацією, якою не встановлено такої умови як постачання товару частинами. При цьому, п. 4.1 договору визначено, що строк постачання партії товару становить не більше 7 календарних днів з дати підписання договору, а умова п. 7.4 договору щодо допоставки не може вважатися заміною цього строку.
Так само специфікація до договору не містить окремого визначення що саме слід розуміти під партією товару. 
За відсутності належних доказів узгодження сторонами поставки товару частинами (партіями) з визначенням асортименту товару, кількості, комплектності та вартості щодо кожної такої партії, судова колегія вважає, що після підписання договору 18.04.2019 р. (доказів підписання договору у іншу дату, ніж та, якою він датований сторонами до матеріалів справи не надано) ТОВ «Промелектроніка» мало поставити весь товар, який зазначено у специфікації, до 25.04.2019 р. включно, а з 26.04.2019 р. має місце прострочення постачання товару.
Посилання ТОВ «Промелектроніка» на ч. 5 ст. 692 ЦК України, якою передбачено, що якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сторонами не погоджувалася поставка товару частинами. В даному випадку постачальник мав поставити покупцеві товар до 25.04.2019 р. включно та вимагати як повної оплати його вартості, так і 3 % річних, інфляційних втрат і неустойки за весь період прострочення оплати, оскільки постачальник не мав права за вимогами ст. 525 ЦК України змінювати умови поставки на власний розсуд, самостійно визначаючи яку саме частину узгодженого товару він поставляє покупцеві та в які терміни. 
Викладені у відзиві на зустрічний позов доводи ТОВ «Промелектроніка» про «тривалі вмовляння» покупця щодо поставки решти товару наведеного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують. Крім того, ці обставини не підтверджені жодними доказами, тому не можуть прийматися до уваги.
Відсутність письмового повідомлення покупця відповідно до п. 7.4 договору не може бути підставою для звільнення постачальника від відповідальності за прострочення поставки товару при умові свідомого і на власний розсуд постачання товару частинами та з простроченням, внаслідок того, що він мав виконати своє зобов`язання згідно з умовами договору у повному обсязі й належним чином незалежно від дій/вимог іншої сторони – в даному випадку щодо надсилання повідомлень про недопостачання товару; виконання договірного зобов`язання в контексті приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України не може ставитися в залежність від письмової вимоги покупця допоставити товар, оскільки підписавши договір постачальник вже взяв на себе зобов`язання поставити обумовлений специфікацією товар у повному обсязі та у визначений договором строк.
Отже, внаслідок прострочення поставки товару:
- за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 р. на суму 56  340,00 грн. з ТОВ «Промелектроніка» на користь ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає стягненню пеня за період з 26.04.2019 р. по 06.05.2019 р. в сумі 594,27 грн.;
- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 р. на суму 71  826,49 грн. з ТОВ «Промелектроніка» на користь ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає стягненню пеня за період з 26.04.2019 р. по 19.05.2019 р. в сумі 1  652,99 грн.;
- за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. на суму 98  960,40 грн. з ТОВ «Промелектроніка» на користь ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає стягненню пеня за період з 26.04.2019 р. по 01.09.2019 р. в сумі 12  119,26 грн., а всього в загальній сумі 14  366,52 грн., в той час як у стягненні пені в сумі 163,75 грн. слід відмовити.
Крім того, за прострочення поставки товару за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. на суму 98  960,40 грн. понад 30 днів покупець розрахував штраф у сумі 6  927,23 грн. у розмірі 7 % від вартості товару за цією накладною.
Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки ... штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.
Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:
- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;
- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;
- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 р. у справі № 3-1гс14, а також відображена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 р. у справі № 915/507/17).
Покупцем та матеріалами справи доведено, що договором та/або спеціальним законом не передбачений інший розмір штрафу за прострочення поставки товару, ніж той, що визначений у ч. 2 ст. 231 ГК України, покупець є державним підприємством (тобто належить до державного сектору економіки), постачальником допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, тому з  ТОВ «Промелектроніка» на користь ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає стягненню штраф в сумі 6  927,33 грн. за прострочення поставки товару за видатковою накладною № РН-0001300 від 02.09.2019 р. на суму 98  960,40 грн. понад 30 днів на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає задоволенню частково, відповідно, й апеляційна скарга задовольняється в цій частині.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін лише в частині вирішення спору за первісним позовом щодо стягнення суми основного боргу, а в решті спору за первісним позовом та в частині вирішення спору за зустрічним позовом підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цих частинах судом апеляційної інстанції із здійсненням перерозподілу судового збору, відповідно, апеляційна скарга ДП "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає задоволенню виключно в межах задоволення зустрічного позову.
Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовою колегією враховано, що до позовної заяви ТОВ «Промелектроніка» додано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5  100,00 грн., в обґрунтування якої позивач за первісним позовом посилається на договір-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019 р. (з додатковою угодою № 1 від 01.10.2019 р. до нього), акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 127 від 27.11.2019 р. на суму 5  100,00 грн., розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, який є додатком до цього акту, рахунок-фактуру № СФ-0000131 від 27.11.2019 р. на суму 5  100,00 грн. та платіжне доручення № 6755 від 27.11.2019 р. на суму 5  100,00 грн.  
При цьому, у протоколах судових засідань суду першої інстанції від 21.01.2020 р. та від 11.02.2020 р. зазначено, що при з`ясуванні судом розміру заявлених сторонами судових витрат представник ТОВ «Промелектроніка» наполягав на стягненні з іншої сторони тільки судового збору.
В матеріалах справи відсутні зауваження ТОВ «Промелектроніка» з приводу неповноти або неправильності технічного запису або відомостей, вміщених у протоколі судового засідання у розумінні ст. 224 ГПК України, тому така процесуальна поведінка сторони свідчить про її відмову від заявленої (одночасно з позовною заявою) заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5  100,00 грн.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору як за первісним, так і за зустрічним позовом, а також за апеляційною скаргою покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2020 р. у справі № 922/3941/19 задовольнити частково.
Рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2020 р. у справі № 922/3941/19 скасувати частково та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Первісний позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська обл., м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор; код ЄДРПОУ: 08305644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 4А, а/с 5012; код ЄДРПОУ: 24510970) борг в сумі 273 080,05 грн., 3% річних в сумі 3  544,59 грн., інфляційні втрати в сумі 1  008,62 грн., пеню в сумі 37  127,93 грн. , а також судовий збір в сумі 4  721,42 грн.
В решті вимог за первісним позовом відмовити.
Зустрічний позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 4А, а/с 5012; код ЄДРПОУ: 24510970) на користь Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська обл., м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор; код ЄДРПОУ: 08305644) пеню в сумі 14  366,52 грн., штраф в сумі 6  927,23 грн., а також судовий збір в сумі 1  906,34 грн.
В решті вимог за зустрічним позовом відмовити.»
В іншій частині апеляційної скарги відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 4А, а/с 5012; код ЄДРПОУ: 24510970) на користь Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська обл., м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор; код ЄДРПОУ: 08305644) судовий збір за апеляційною скаргою в сумі 1  327,22 грн.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.
Повний текст постанови складено 23.07.2020 р.

Головуючий суддя                                                                    В.І. Пушай

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.В. Стойка