Справа № 127/19755/19
Провадження № 22-ц/801/1624/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року	Справа № 127/19755/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),
суддів: Берегового О.Ю., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

треті особи, без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Центральний відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 127/19755/19 за апеляційною скаргою адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Короля О. П. у залі суду, повний текст судового рішення складено 12 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

 
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича та Центрального відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 06 травня 2019 року позивачу стало відомо про те, що 25 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 1330, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «СВЕДБАНК») не сплачену в строк за кредитним договором № 0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року.

У виконавчому написі нотаріуса вказано, що строк, за який провадиться стягнення – з 10 липня 2013 року по 03 грудня 2015 року. Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 51 034,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 206 857 грн. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом – 37 711,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 891 792,37 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом – 13 323,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 315 064,69 грн.

На думку позивача, вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам закону та виконавчий напис не підлягає виконанню.

Позивач указує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості та строку з дня виникнення права вимоги, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Указав, що 31 жовтня 2012 року ПАТ «СВЕДБАНК» було направлено лист ОСОБА_1 з повідомленням про те, що умови кредитного договору № 0101/0608/88-157 змінено та з вимогою достроково повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування ним протягом 30 днів з моменту надсилання даної вимоги позичальнику. Отже, банк в односторонньому порядку змінив дату повернення кредиту на 30 листопада 2012 року.

Тобто строком повернення кредиту є 30 листопада 2012 року і після цієї дати кредитор не має права нараховувати проценти по договору.

Отже, вимога щодо стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування, тобто за період з 30 листопада 2012 року по 03 грудня 2015 року, в сумі 13 323,27 доларів США є незаконною та не підлягала стягненню за оскаржуваним виконавчим написом.

Крім цього, 26 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року, було укладено іпотечний договір № 0101/0608/88-157-Z- 01, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,5 кв.м.

30 листопада 2018 року на підставі п. 12.3.1. іпотечного договору №0101/0608/88-157-Z-01 ТОВ «Кредитні ініціативи» в позасудовому порядку задовольнило свої вимоги за кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року шляхом оформлення права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою №167708979 від 23 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Ураховуючи, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, а тому після 30 листопада 2018 року у нього відсутні будь-які зобов`язання за Кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26.06.2008 року перед ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також, усупереч зазначеному, станом на дату вчинення оскаржуваного напису нотаріуса, строк кредитування сплив та пройшло більше трьох років. Зокрема строк кредитування сплив 30 листопада 2012 року, а виконавчий напис вчинено 25 січня 2016 року, що свідчить про порушення вимог Закону України «Про нотаріат». 

За вказаних обставин, позивач просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 25 січня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 1330, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «СВЕДБАНК»), суми заборгованості за кредитним договором № 0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року у розмірі 51 034,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 206 857 грн таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем доведено ті обставини, з якими закон пов`язує визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, проте позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

 
У серпні 2020 року адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Марчук В. С., Береговий О. Ю.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року справу призначено до розгляду на 24 вересня 2020 року о 08:30 год. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2020 року визначено склад суду для розгляду указаної справи, а саме: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Береговий О. Ю.

Аргументи учасників справи

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач був обізнаний з матеріалами виконавчого провадження, а тому підстави застосовувати строки позовної давності відсутні.

Нотаріус та виконавча служба насилали позивачу кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_2 , за якою він не проживає з 04.03.2011 року. 

ОСОБА_1 не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та інші процесуальні документи з виконання виконавчого напису. 

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Кредитні ініціативи» – адвокат Михніцький Г. Ю. указував на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, як підлягала застосуванню.

Також указував на необґрунтованість мотивів, викладених в апеляційній скарзі заявника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 1330, в якому пропонується звернути стягнення заборгованості на підставі цього виконавчого напису на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «СВЕДБАНК») з ОСОБА_1 не сплачену в строк за кредитним договором № 0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року. У виконавчому написі зазначено, що строк за який провадиться стягнення – з 10 липня 2013 року по 03 грудня 2015 року.

Загальна сума, що підлягає стягненню, складає 51 034,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 206 857 грн.

Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом – 37 711,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 891 792,37 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом – 13 323,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 315 064,69 грн.

26 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26.06.2008 року, було укладено іпотечний договір № 0101/0608/88-157-Z-01, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,5 кв.м.

31 жовтня 2012 року ПАТ «СВЕДБАНК» було направлено лист ОСОБА_1 з повідомленням про те, що умови Кредитного договору № 0101/0608/88-157 змінено. 

У цьому повідомленні зазначено вимогу достроково повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування ним протягом 30 днів з моменту надсилання даної вимоги позичальнику, отже банк в односторонньому порядку змінив дату повернення кредиту на 30 листопада 2012 року.

26 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (далі за текстом позивач), з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року, було укладено іпотечний договір № 0101/0608/88-157-Z-01, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,5 кв.м.

30 листопада 2018 року на підставі п. 12.3.1. іпотечного договору №0101/0608/88-157-Z-01, ТОВ «Кредитні ініціативи» в позасудовому порядку задовольнило свої вимоги за Кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року шляхом оформлення права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою №167708979 від 23 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Водночас судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не довело належними та допустимими доказами отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень умов договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. 

Зазначене свідчить про порушення нотаріусом вимоги закону щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про вчинення виконавчого наспису.

Порушення порядку повідомлення позивача про вимогу про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тому апеляційний суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

Вказане також узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) (пункт 52 указаної постанови).

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності то апеляційний суд виходить із такого.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина третя та четверта статті 267 ЦК України). 

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Звертаючись 18 липня 2019 року до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 зазначив, що про виконавчий напис йому стало відомо у 06 травня 2019 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримував виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 25 січня 2016 року, раніше ніж 06 травня 2019 липня.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 знав і міг знати про виконавчий напис, оскільки така інформація внесена в державні реєстри та є загальнодоступною, є безпідставним.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 міг дізнатись про існування виконавчого напису нотаріуса у 2016 році, оскільки виконавче провадження ВП №50439107 на виконання виконавчого напису було відкрите 14.03.2016 р. та постановою від 14.03.2016 р. накладено арешт на все майно боржника є помилковим, оскільки не підтверджується доказами.

Так, у матеріалах справи відсутні докази про вручення ОСОБА_1 будь-яких процесуальних документів у виконавчому провадженні ВП №50439107.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо застосування до заявлених позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності ґрунтується на припущеннях. 

З оглядку на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, заявлених відповідачем.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні спору суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 921 грн (768,40 грн + 1 152,60 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області віл 12 березня 2020 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 25 січня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 1330, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (правонаступник ПАТ «СВЕДБАНК»), суми заборгованості за кредитним договором № 0101/0608/88-157 від 26 червня 2008 року у розмірі 51 034,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 206 857 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 1 921 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: О. Ю. Береговий

В. В. Оніщук