УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/1235/19
Провадження № 22-ц/4820/43/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., 
секретар судового засідання Чебан О.М.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну договору найму за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 27 серпня 2019 року.

Заслухавши доповідача, учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що з 01 липня 1974 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , треті особи - їхні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі ордеру №105 від 14 квітня 1980 року, виданого начальником КЕЧ Хмельницького району йому на сім`ю з 4 осіб (дружина та 2 доньки) вони вселилися у квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Хмельницького міського суду від 18 червня 2002 року відмовлено у позові Хмельницької КЕЧ до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про розірвання договору найму та визнання такими, що втратили право користування цим житлом. 
На підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26 лютого 2009 року №155 договір найму, який був укладений з ним як основним квартиронаймачем, переоформлено на його дружину ОСОБА_5 , 1 чол.
ІНФОРМАЦІЯ_3 його дружина ОСОБА_5 померла. 
Попри відсутність реєстрації позивач проживав у цій квартирі з часу вселення на підставі ордеру до цього часу.
Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 306 від 26.04.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у заміні основного наймача з ОСОБА_5 на нього з підстав відсутності постійної реєстрації та місця проживання у м. Хмельницькому. 
Проте відповідно до ст. ст. 103, 106 ЖК він як член сім`ї наймача, з яким постійно проживав, має право на заміну його як на основного наймача вказаної квартири.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2019 року позов задоволено.
Зобов`язано виконавчий комітет Хмельницької міської ради внести зміни до договору найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 з 2 кімнат, житловою площею 29 кв.м, визнавши ОСОБА_2 основним наймачем цієї квартири.
В апеляційній скарзі виконавчий комітет Хмельницької міської ради вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що позивач не був зазначений в договорі найму як член сім`ї наймача у спірній квартирі та не був зареєстрований у цій квартирі. Матеріали справи містять відомості, що позивач зареєстрований за іншою адресою місця проживання, а тому оскільки останній вибув на інше постійне місце проживання, він втратив право користування жилим приміщенням, починаючи з дати вибуття. Перебування позивача з наймачем у шлюбі не ототожнює його з членом сім`ї наймача, який має право на заміну договору найму відповідно до ст. 825 ЦК України. Суд неправильно відтворив показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказали, що позивач постійно в квартирі не проживав, а лише іноді з`являвся там. Немає жодної з підстав, визначених ст. 71 ЖК УРСР, для збереження за позивачем права на це житло. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В засіданні апеляційного суду представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.
Апелянт Виконавчий комітет Хмельницької міської ради повідомлений належно про розгляд справи, у судове засідання представник не з`явився. 
Треті особи у судове засідання не з`явилися, письмовими заявами просили розглянути справу за їх відсутності та відхилити апеляційну скаргу. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає, зважаючи на таке. 
Судом встановлено, що 01 липня 1974 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб.
На підставі ордеру №105 від 14.04.1980 року, виданого КЕЧ Хмельницького району Прикарпатського військового округу, прапорщика ОСОБА_2 із сім`єю у складі 4-х осіб (дружини ОСОБА_13 та доньок ОСОБА_14 , 1973 року народження та ОСОБА_7 , 1976 року народження) вселено у двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Хмельницького міського суду від 17 червня 2002 року у справі №2-2784/2002 в задоволенні позову Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 про розірвання договору найму, визнання втратившими право користування житлом, відмовлено за недоведеністю вимог.
Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26 лютого 2009 року №155 за бажанням основного квартиронаймача ОСОБА_2 та членів його сім`ї договір найму на квартиру АДРЕСА_1 з 2-х кімнат, житловою площею 29 кв.м переоформлено на його дружину ОСОБА_5 , 1 чол . 
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла.
Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26 квітня 2018 року №306 відмовлено ОСОБА_2 у зміні договору найму на квартиру АДРЕСА_1 , з 2-х кімнат, житловою площею 29 кв.м, в зв`язку з відсутністю реєстрації та постійного проживання у місті Хмельницькому.
Згідно з посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, з 29 листопада 2018 року його зареєстроване місце проживання в Україні - АДРЕСА_2 .
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач законно перебуває на території України, правомірно вселившись та користуючись спірною квартирою за відсутності заперечень інших членів сім`ї, має право бути основним квартиронаймачем після смерті його дружини як наймача квартири. 
Проте такий висновок суду не ґрунтується на нормах матеріального права і зроблений за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. 
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
За змістом ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.   Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.   До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом. 
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). 
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26 лютого 2009 року №155, саме за заявою позивача ОСОБА_2 за згоди членів його сім`ї договір найму на квартиру АДРЕСА_1 переоформлено на його дружину ОСОБА_5 , - на сім`ю у складі 1 особи. 
Отже, позивач ОСОБА_2 не був зазначений у вказаному договорі найму спірної квартири як член сім`ї наймача ОСОБА_5 . 
Факт проживання ОСОБА_5 одиноко, в квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_2 , який ведеться УМК «Заріччя» (а.с. 40).
Матеріали справи не містять відомостей про те, де з 26 лютого 2009 року фактично проживав та був зареєстрований позивач ОСОБА_2 , який є громадянином Російської Федерації.
Позивач ОСОБА_2 не представив суду свій паспорт громадянина України, а також паспорт громадянина РФ з відмітками щодо зареєстрованого у встановленому порядку його місця проживання.
Представник апелянта в засіданні апеляційного суду також не вказав і не підтвердив достатніми та допустимими доказами зареєстроване місце проживання позивача з 2009 року та на час смерті його дружини (наймача квартири). 
З матеріалів справи вбачається лише те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 як громадянин Російської Федерації отримав посвідку на постійне проживання в Україні та з 29 листопада 2018 року зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Абзацами 5 та 11 статті 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.    
Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
Законними підставами перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства є підстави, визначені в статті 5 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, отримують посвідку на тимчасове (постійне) проживання.
Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Факт реєстрації місця проживання позивача з 29 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 спростовує його твердження про проживання у спірній квартирі. 
ОСОБА_2 не був членом сім`ї наймача квартири, а отже, відповідно до норм ч.ч. 1-2 ст. 106 ЖК УРСР не має права вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_5 . 
З врахуванням викладеного, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для заміни первісного наймача квартири на ОСОБА_2 .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою  для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь Виконавчого комітету Хмельницької міської ради понесені судові витрати у розмірі 1153 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Хмельницької міської ради задовольнити.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зміну договору найму.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (ЄДРПОУ: 04060772, місцезнаходження за адресою: вул. Гагаріна, 3, м. Хмельницький) 1153 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 27 липня 2020 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко