Справа № 459/3407/19                                Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І. 
Провадження № 22-ц/811/1295/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія:1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Фейір К.О.
                      з участю представника ТзОВ «Вердикт Капітал» - Бутко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа №2-436/2020, що виданий 01 вересня 2011 року Червоноградським міським судом Львівської області у цивільній справі №2-436/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено.
Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Вердит Капітал».
В апеляційній скарзі посилається на те, що на підтвердження відсутності виконавчого документу ТОВ «Вердикт Капітал» було надано до суду належний та допустимий доказ: Акт приймання - передачі від 10 грудня 2018р. виконавчого провадження, який було укладено між підрозділами ПАТ «Дельта Банк» та передано документи виконавчого провадження серед яких були відсутні оригінали виконавчих листів за №2-436/10 та роздруківка з Автоматизованої системи виконавчих проваджень про відсутність на примусовому виконання органів ДВС виконавчих листів, але суд першої інстанції необґрунтовано здійснив висновок про те, що наведені належні та допустимі докази не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту втрати виконавчих листів та безпідставно відмовив в задоволенні Заяви товариства.
Вказує, що виконання судового рішення (судового наказу) - це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень (судового наказу), що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в зв`язку з чим , на думку скаржника, відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили, що є недопустимою, що підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3рп/2010 у справі№1-7/2010.
Просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, кою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Вердикт Капітал» - Бутко А.С. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 23 грудня 2010 року Червоноградським міським судом Львівської області у справі № 2-436/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - позов задоволено та вирішено стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача 209 457 грн. 49 коп. заборгованості згідно укладеного кредитного договору № 11259164000 від 29 листопада 2007р. та договору поруки № 11259164000/1 від 29 листопада 2007р., державне мито в розмірі 1700 грн. 00 коп. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.
01 вересня 2011 року Червоноградським міським судом Львівської області видано АТ «Укрсиббанк» виконавчі листи у цивільній справі № 2-436/10.
08 грудня 2011 р. між правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитному договору відповідачів.
Як видно з інформації про виконавче провадження від 19 листопада 2019 року та постанов державних виконавців, виконавчий лист про стягнення заборгованості був пред`явлений до виконання 22 лютого 2013 р. та 25 лютого 2013 р. було відкрито виконавче провадження.
Натомість 13 грудня 2013 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернутий стягувачу за його письмовою заявою, строк повторно пред`явлення виконавчого документа до виконання - 13 грудня 2014 року.
09 листопада 2018 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 951/к, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 11259164000.
15 листопада 2019 р. набрала законної сили ухвала Червоноградського міського суду Львівської області у цивільній справі № 459/1087/19 за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача за виконавчим листом № 2-436/2010, що виданий 01 вересня 2011 р. Червоноградським міським судом Львівської області, а саме стягувача - ПАТ «Дельта Банк» замінено на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».
Станом на дату видачі виконавчого листа діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV, стаття 22 якого передбачала, що виконавчий документ по рішенню суду міг бути пред`явлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання таким рішенням законної сили.
Окрім цього, згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 04 червня 2011 р., строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Вище вказані норми ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21квітня1999 № 606-XIV діяли у аналогічній редакції станом на дату прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачу (13.12.2013 р.).
При встановлених обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання - сплив.
Доказом, наданим представником ТОВ «Вердикт Капітал» на підтвердження обставин і факту втрати виконавчого листа, є акт від 10грудня 2018 р., що складений працівниками товариства.
Надаючи правову оцінку аргументам і доводами заявника, суд першої інстанції обґрунтовано використав правові позиції Європейського Суду з прав людини, що викладені ним у пункті 570 рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), котрі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. 
Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. 
У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.
При цьому, згідно з нормами ч. 7 ст. 12 Закон України «Про виконавче провадження» від 21квітня 1999 № 606-XIV, ч. 8 ст. 19 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р.№ 1404-VIII, стягувач був зобов`язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
З аналізу зазначених вище норм права вбачається, що законодавець обмежив строки пред`явлення виконавчого документу до виконання з метою захисту прав та інтересів боржників у виконавчому провадженні та недопущення зловживання своїми правами стягувачами, у зв`язку з чим для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання необхідна наявність причини, яка судом буде визнана поважною.
У даній справі суд першої інстанції дав оцінку доводам стягувача про те, що наданий акт як доказ факту втрати виконавчого листа є сумнівним та непереконливим, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (стягувача), який може вносити будь-які зручні для себе відомості. Тому подібні обставини суд розцінив як свідчення необґрунтованості заяви, а наведені заявником причини пропуску для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 01 вересня 2011 р. - непереконливими.
При цьому, ліквідація банку, купівлі-продаж прав вимоги за кредитами та заміна стягувача правонаступником не є обставинами, що виправдовують пропуск строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа і не створюють підстав для поновлення новому стягувачу цього строку, оскільки його перебіг чи переривання не залежить від подібних фактів, правочинів чи судових рішень.
В цілому, фактичні обставини справи й наявні докази не дають суду достатніх підстав для висновку, що наведені заявником обставини можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
У свою чергу, оскільки підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні, то й не підлягає задоволенню заява про видачу дублікату виконавчого листа.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал».
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.
Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

        Приколота Т.І.