Справа № 428/195/20 
Провадження № 22-ц/810/448/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року             Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                           Назарової М.В.,
суддів:                                     Авалян Н.М., Орлова І.В.,
за участю секретаря         Сінько А.І.,
учасники справи: позивач –  ОСОБА_1 , відповідач - Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, треті особи – Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
апеляційні скарги Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та  ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Бароніна Д.Б. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, треті особи – Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня»,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року позивачка  ОСОБА_1  звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила та який мотивувала тим, що чоловік позивачки ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після його смерті позивачка отримує пенсію за віком по втраті годувальника в розмірі 50 % від заробітної плати свого чоловіка. 
09.01.2019 позивачка звернулась до відповідача із заявою про здійснення належного перерахунку заробітної плати її померлого чоловіка для здійснення в подальшому перерахунку пенсії, на що в січні 2019 року отримала від відповідача відповідь № 58 від 14.01.2019 року, в якій було зазначено, що на підставі архівної довідки № 179/1/16155 від 27.11.2018 року ОСОБА_3 був зроблений перерахунок заробітної плати, однак в цій довідці не була врахована робота в надурочний час, так як згідно листа Мінпраці України від 18.08.1997 № 06-3427 «Робота в надурочний час» оплачується на підставі виплатних документів того періоду (табеля обліку робочого часу, шляхових листів, довідки про відпрацьований час в зоні), будь-які видані в більш пізній час після виконання робіт довідки не можуть бути підставою для цієї оплати. 
Після цього позивачка звернулась до Луганського обласного військового комісаріату МОУ та отримала відповідь від 17.04.2019 року, згідно якої архівна довідка вважається документом, який є підставою для подання відповідним державним органам стосовно обрахувань належних виплат та отримання пільг. 
15.07.2019 року позивач вдруге звернулась до відповідача з заявою щодо здійснення відповідного перерахунку та видачі довідки, однак знову їй було відмовлено. 
У зв`язку з тим, що нарахування заробітної плати померлого чоловіка позивачки за період роботи в зоні відчуження проведено з порушенням законодавства, зокрема 1986 року, позивачка просила суд: 
1) визнати неправомірними дії відповідача щодо видачі довідки № 377 без врахування надурочного часу роботи, доплати за роботу у вихідні та святкові дні, збереження середнього заробітку, суми преміальних виплат та одноразової винагороди, а також з урахуванням праці в зоні ОК; 
2) зобов`язати відповідача видати довідку по заробітній платі ОСОБА_3 за період праці на ЛПА ЧАЕС згідно діючого законодавства, що діяло в грудні 1986 року – січні 1987 року:
- за грудень 1986 року із урахуванням роботи в надурочний час в сумі 562,93 крб,
роботи у святкові та вихідні дні в сумі 97,77 крб, а всього з урахуванням основного заробітку 998,45 крб, а також з урахуванням збереженого середнього заробітку в сумі 384,41 крб, преміальних виплат в сумі 371,53 крб та з виключенням з довідки плати за роботу в зоні ОК в сумі 22,22 крб;
- за січень 1987 року із урахуванням роботи в надурочний час в сумі 615,36 крб, роботи у святкові та вихідні дні в сумі 101,53 крб, а всього із урахуванням основного заробітку 1086,11 крб, збереженого середнього заробітку в сумі 404,64 крб, преміальних виплат в сумі 400,00 крб, одноразової винагороди (допомоги) за шкоду здоров`ю в сумі 600,00 крб та з виключенням з довідки плати за роботу в зоні ОК в сумі 13,85 крб.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 січня 2020 року залучено Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
У відзиві на позовну заяву відповідач Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради позов не визнав, оскільки відповідач не має видавати довідку позивачці про заробітну плату її померлого чоловіка ОСОБА_3 , він не є установою, де працював померлий, та не є правонаступником стоматологічної поліклініки м. Сєвєродонецька, де працював ОСОБА_3 , а позовні вимоги про визнання дій неправомірними не є належним способом захисту прав позивача. Крім того, вимогами пунктів 6 та 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на який посилається позивач ОСОБА_1 , не передбачено здійснювати перерахунок заробітної плати померлої особи, тим більше взагалі не передбачено надавати довідки про заробітну плату та не визначена форма оформлення документу. Цими пунктами зазначений лише механізм врахування заробітної плати для обчислення пенсії особі, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках. Механізм та порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1. Отже, Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, керуючись вимогами Порядку № 22-1, не має законних підстав надавати Позивачеві довідку про заробітну плату (дохід) особи, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, надала письмові пояснення, що з 16.02.2012 позивача переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначена у довідці заробітна плата повинна бути отримана фактично, а відомості про нараховану та виплачену заробітну плату мають бути беззаперечно підтверджені відповідними первинними документами бухгалтерського обліку. Тому Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заперечує проти задоволення вимог позивача.
У відповіді на відзив позивачка зазначає, що відповідач не заперечував щодо приналежності до видачі відповідних довідок, необхідних позивачу для обрахування їй пенсії по втраті годувальника. Також, відповідач в своїй позиції щодо неврахування спеціальних умов роботи в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС посилався на лист Мінпраці України від 18.08.1997 № 06-3427, що в свою чергу є невідповідною підставою для неврахування відомостей, наданих у відповідній архівній довідці, і відповідач в незаконний спосіб не брав до уваги інформацію щодо роботи ОСОБА_3 в період прийняття ним участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 квітня 2020 року залучено КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», зазначала, що норма абзацу 1 пункту 1 постанови ЦК КПРС Президії Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 втратила чинність на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1988 № 491-106. Зазначена в довідці заробітна плата повинна бути отримана фактично. Відомості про нараховану та виплачену заробітну плату мають бути підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку. Дія Кодексу законів про працю УРСР не поширювалася на громадян, що проходили військову службу, в тому числі щодо додаткової оплати за роботу у вихідні та святкові дні, нічні години тощо. На призваних на військові збори було поширено порядок оплати праці для робітників і службовців, згідно із яким за ними зберігався середній заробіток за місцем роботи за робочі дні в період зборів.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату ОСОБА_3 за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках із урахуванням наступних відомостей про роботу в зоні відчуження в грудні 1986 року та в січні 1987 року:
Грудень 1986 року:
- збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження 217,75 крб;
- доплата за роботу в зоні № 3 у надурочний час в розмірі 189,51 крб, у вихідні та святкові дні в розмірі 97,77 крб, а всього з урахуванням основного заробітку за роботу в зоні № 3 – 906,51 крб;
Січень 1987 року:
- збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження 240,68 крб;
- доплата за роботу в зоні № 3 у надурочний час в розмірі 209,22 крб, у вихідні та святкові дні в розмірі 101,53 крб, а всього з урахуванням основного заробітку за роботу в зоні № 3 – 987,65 крб.
Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог. Стягнуто судові витрати.
В апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови позивачці в задоволенні частини її позовних вимог щодо визнання незаконними дії відповідача в частині видачі довідки № 377 без врахування сум, визначених позивачкою, та щодо зобов`язання відповідача видати довідку по заробітній платі ОСОБА_3 з врахуванням надурочного часу, премій та інших виплат, які були складовими його заробітної плати за період перебування в зоні ЛНА на ЧАЕС. Судові витрати покласти на відповідача.
Доводами апеляційної скарги позивачки є те, що судом першої інстанції не було всебічно та повно перевірено всі обставини по справі, докази у справі досліджені з порушенням норм процесуального права та судом неправильно застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин; не прийняті доводи позивачки, які були зазначені в позові та в заявах про уточнення позовних вимог; не досліджені нормативні документи, на які посилалась позивачка, зокрема, Постанову КМУ від 23.11.2011 № 1210, постанова ЦК КПРС, Президії ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 964-рс, постанова Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс, постанова Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195 (постановою УРСР від 10.06.1986 року №207-7), постанова ГосКомітету СРСР по труду та соціальним питанням № 153/10-43 від 07.05.1986 року, а видана відповідачем довідка не відповідає затвердженій формі.
Вважає, що зарплата ОСОБА_3 має бути визначена відповідачем з урахуванням відомостей про надурочний час за час роботи по ЛНА на ЧАЕС, вихідних та святкових днів, виходячи із подвійного розміру тарифної ставки, порядку збереження середнього заробітку та щодо преміювання осіб, які приймали участь в зоні ЛНА на ЧАЕС, а також одноразової допомоги та відповідних преміальних виплат в порядку постанови Гос.комітету СРСР по труду та соціальним питанням № № 153/10-43 та іншим вищезазначеним нормативно-правовим актам 1986 року, тому розрахунок середнього заробітку ОСОБА_3 має складати суму в грудні 1986 – 384,41 крб та в січні 1987 – 404,64 крб.
В апеляційних скаргах відповідач Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області та третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважають оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального, просять скасувати рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю. 
Доводами апеляційної скарги відповідача Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради Луганської області є те, що суд першої інстанції допустив помилку в застосування законодавства, яке регулює питання оплати праці, надурочного часу роботи та час роботи у вихідні або святкові дні громадян, що проходили військову службу, та застосував закон, який не поширюється на ці правовідносини, оскільки норми трудового законодавства не поширюються на військовослужбовців, а можливість установлення надурочних робіт не передбачена Законом України № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; вирішуючи оплату роботи понад встановлену тривалість робочого дня, суд здійснив свій умовний розрахунок заробітної плати не на підставі виплатних документів того періоду (табелі обліку робочого часу, шляхових листків, довідки про відпрацьований час в зоні), а на підставі копії архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, яка була видана позивачу 27.11.2018 на її запит. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року (справа № 21-3120а15).
Доводами апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області є те, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців, що підтверджено судовою практикою, а довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі первинних документів, які відсутні, і будь-які довідки, видані пізніше, тобто після виконання робіт, не можуть бути підставою для оплати. Умовний розрахунок оплати праці померлого ОСОБА_3 , який суд зобов`язав зробити відповідача, не відповідає вимогам законодавства та здійснений без урахування особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату чоловіка позивачки.
У поясненнях третьої особи УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області на апеляційну скаргу позивачки йдеться про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2020 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії – Орлова І.В., Стахової Н.В. 
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської радивідкрито 30 червня 2020 року, ухвалою суду від 10 липня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 18 серпня 2020 року о 12-й год. 
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 відкрито 10 липня 2020 року, ухвалою суду від 03 серпня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 18 серпня 2020 року о 12-й год, об`єднано в одне провадження разом із апеляційною скаргою Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради на зазначене рішення.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської областівідкрито 03 серпня 2020 року, об`єднано в одне провадження із апеляційними скаргами на вказане рішення Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради та ОСОБА_1 ,ухвалою суду від 10 серпня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 18 серпня 2020 року о 12-й год, об`єднано в одне провадження разом із апеляційними скаргами Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради та ОСОБА_1 на зазначене рішення. 18 серпня 2020 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Стахової Н.В, відкладено на 15 вересня 2020 року. 15 вересня 2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Назарової М.В., відкладено на 01 жовтня 2020 року на 16.30 год. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із перебуванням у відпустці, новий суддя у складі суду Авалян Н.М.
У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4  підтримали доводи скарги позивачки та заперечували проти задоволення скарг відповідача та третьої особи УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає скарги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і матеріалами підтверджено, що відповідно до копії довідки, виданої ОСОБА_3 бухгалтером та головним лікарем медико-санітарної частини СПО «Азот» та яка була надана позивачу Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, він працював лікарем-стоматологом з окладом 120 рублів. В 1986 році – в жовтні відпрацював 23 дні, нараховано 157,38; в листопаді відпрацював 19 днів, нараховано 161,29; всього нараховано 318,67, робочі дні відпрацьовані повністю, лікарняних не було.
Згідно з копією довідки № 106, виданої 02.01.1987 командиром військової частини № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 знаходився на учбових зборах з 08 грудня 1986 року по 22 січня 1987 року, і за ним відповідно до статті 72 Закону СССР про загальний військовий обов`язок зберігається за місцем роботи середній заробіток. Крім того, відповідно до постанови ЦК КПСС, Президії Верховної Ради СССР, Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 07.05.1986, йому належить виплатити за місцем постійної роботи 100 відсотків тарифної ставки (посадового окладу) за період з 08 грудня 1986 року по 22 січня 1987 року (а.с. 83).
На зворотному боці вищевказаної довідки вказано, що ОСОБА_3 має право на отримання посадового окладу згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 та від 23.05.1986 № 1031 в трикратному розмірі за 40 днів (грудень 19 днів, січень 21 день). Підстава – наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 22.01.1987 № 24. Також вказано, що ОСОБА_3 має право на отримання одноразової винагороди у розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу) згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 984 та від 23.05.1986 № 1031. Підстава – наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 22.01.1987 № 24 (а.с. 84).
З копії архівної довідки № 179/1/16155, виданої 27.11.2018 Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, вбачається, що згідно архівних документів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 прибув 08 грудня 1986 року (наказ від 08.12.1986 № 185), вибув до Сєвєродонецького ГВК Ворошиловградської обл. 22 січня 1987 року (наказ від 22.01.1987 № 24). Дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) до Чорнобильської АЕС, зона № 3: грудень з 13 по 31, січень з 2 по 21. Тривалість робочого дня склала з 09 по 20 годину. У документах військової частини НОМЕР_1 відображено отримання добових грошей: 3 руб. 50 коп. на добу. Отримав дозу опромінення 25 рентген. Місце дислокації військової частини у зазначений період: с. Корогод (а.с. 13).
Відповідно до копії довідки № 377, виданої 29.12.2018 Управлінням охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_3 за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС в/ч НОМЕР_1 наказ № 185 від 08.12.1986 року з 08 грудня 1986 року до 22 січня 1987 року по місцю роботи Сєвєродонецька міська стоматологічна поліклініка на посаді лікаря стоматолога посадовий оклад/тарифна ставка 120,00 карб. по відомості № 1, 2 від 05 лютого 1987 року 26.12.2018 року виплачена заробітна плата в сумі 1050,91 крб, різниця донарахована в грудні 2018 року згідно р/листка в сумі 7,09 крб з урахуванням коефіцієнта відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Об условиях оплаты труда и материального обеспечения работников предприятий, организаций и учреждений, занятых на работах, связанных с ликвидацией последствий аварии на Чернобыльской АЭС и предотвращением загрязнения окружающей среды». Оплата за підвищеними тарифними ставками/посадовими окладами з урахуванням зони безпечності провадиться, виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-ти денного/36-годинного/ робочого тижня. Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження, із якої визначається пенсія складає: збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження за грудень 1986 року 112,50 крб, за січень 1987 року 93,75 крб; оплата праці за дні роботи в зоні складає 851,75 крб, а всього 1058,00 крб (а.с. 103).
До вказаної довідки додано пояснення, підписані головним бухгалтером ОСОБА_5 , що в жовтні та листопаді середньоденний заробіток ОСОБА_3 склав 6,25 карб. Виходячи з посадового окладу 120 крб та 11,29 крб квартальної премії. Збережений середній заробіток ОСОБА_3 в грудні 1986 року склав 112,50 крб (6,25*18 днів), в січні 1987 року склав 93,75 крб (6,25*15 днів). Годинна тарифна ставка в грудні 1986 року 0,7407 (120:162), в січні 1987 року 0,7692 (120:156) (а.с. 102).
З копії розрахункового листа ОСОБА_3 за лютий 1987 року вбачається, що йому було нараховано 600 рублів за 01-й місяць 1987 року, тобто за січень. За 12-й місяць, тобто за грудень 1986 року, йому було додатково нараховано 391,30 рублів, а за 01 місяць 1987 року, тобто за січень 1987 року – 445,70 рублів (а.с. 97-99).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2007 Сєвєродонецьким УПтаСЗН, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с. 7).
06.04.2018 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області на адресу позивача направило лист, в якому детально роз`яснила порядок та формули, за якими обчислюється розмір пенсії позивача.
Зі змісту письмових пояснень УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що з 16.02.2012 позивача переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника (чоловіка позивача – ОСОБА_3 ) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У спірних правовідносинах позивач є особою, яка отримує пенсію у зв`язку із втратою свого годувальника, а саме чоловіка – ОСОБА_3 , відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і розмір цієї пенсії залежить від інформації, яка викладена у довідці про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період, яка видається підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). 
Спір між сторонами виник з приводу відомостей та сум в довідці, яку відповідач видав позивачці для визначення останній розміру пенсії, оскільки позивачка вважає цю довідку такою, що не відповідає вимогам Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 та не містить нарахувань за надурочний час роботи, доплат за роботу в вихідні та святкові дні, збереженого заробітку, преміальних виплат за грудень 1986 - січень 1987 та одноразової винагороди у розмірі 600 крб.
Частково задовольняючи позов та зобов`язуючи Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату ОСОБА_3 за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках із урахуванням відомостей про роботу в зоні відчуження в грудні 1986 року та в січні 1987 року, зокрема збереженого середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження, доплат за роботу в зоні № 3 у надурочний час, у вихідні та святкові дні та відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд виходив із доведеності задоволеної частини позовних вимог протягом розгляду справи.
Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги як позивачки, так і відповідача та третьої особи УПФУ в м. Сєвєродонецьк Луганської області цих правильних висновків суду не спростовують з огляду на таке.
Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 вказаного Порядку встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Після аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативних документів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанова Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031; постанова Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанова Ради Міністрів Української РСР від 10 червня 1986 № 207-7 та інші.
У зазначених нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які у 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» установлено надати право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах щодо ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за підвищеними до 100 відсотків тарифними ставками (відрядними розцінками) та посадовими окладами.
Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964.
Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.
Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 № 207/7), провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 відсотків тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні Чорнобильської АЕС виплачувалася відповідно до діючого на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 процентів тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).
Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно з постановою Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.
Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.
Взявши до уваги наведене, а також те, що розрахунок заробітної плати та видача довідки про заробітну плату повинні здійснюватися відповідно до первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством) за період і участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та враховуючи необхідність врахування надбавок та доплат за надурочний час роботи військовозобов`язаних, а також за роботу у святкові та вихідні дні, суд правильно поклав в основу свого рішення як підставу для відповідного перерахунку довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/16155.
Мотивуючи прийняття вказаної довідки у якості первинного документу, суд вказав на наявність в ній посилань, що вона сформована на підставі архівних документів військової частини, а відповідач не довів протилежного та відповідних клопотань не заявляв а також вказана довідка відповідає п. 5 розділу 111 Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), а також вимогам Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи». Зі змісту п.п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що довідка архівної установи в розумінні цього Порядку прирівнюється до первинних документів, про що свідчить словосполучення «або довідка архівної установи, або інші первинні документи».
Тому доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи УПФУ в м. Сєвєродонецьк в частині того, що позивачкою не надано первинних документів для відповідного перерахунку призначеної їй у зв`язку із втратою годувальника пенсії і, відповідно, відсутності підстав для перерахунку, не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правильних висновків суду у задоволеній частині позову.
Що стосується доводів апеляційної скарги позивача про допущену судом неповноту дослідження доказів та їх неправильну оцінку, невстановлення всіх обставин по справі, не взяття до уваги доводів позивачки та неправильне застосування до спірних правовідносин низки нормативно-правових актів, зокрема 1986 року, а також Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, то наведене є власним тлумаченням позивачем норм та зводиться до незгоди із рішенням суду, яке належним чином вмотивоване і кожному доводу та аргументу сторін, у тому разі і позивачки, дана вірна оцінка у їх сукупності.
Зокрема, щодо тверджень позивача про відсутність у довідці № 377 від 29.12.2018 винагороди за граничну дозу випромінювання (премії) в розмірі 400 крб в січні 1987 року та премії в розмірі 371,53 крб в грудні 1986 року, то в архівній довідці №179/1/16155 від 27.11.2018 вказано, що ОСОБА_3 отримав граничну дозу опромінення 25 рентген та в наказі командира в/ч НОМЕР_1 від 22.01.1987 № 24 вказано, що у зв`язку із цим на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР № 984 від 17 травня та № 1031 від 31 травня йому слід виплатити ЕДВ (одноразову грошову винагороду), і на зворотному боці довідки військової частини № 106 від 22.01.1987 наявний запис лише про одну виплачену ОСОБА_3 грошову винагороду - в п`ятикратному розмірі посадового окладу, в розмірі 600 крб. Внаслідок відсутності інших документів про виплату померлому чоловіку позивачки премії в грудні 1986 року та в січні 1987 року зроблений обґрунтований висновок про помилковість доводів позивачки щодо незаконності відсутності у довідці № 377 від 29.12.2018 премій в розмірі 371,53 крб за грудень 1986 року та в розмірі 400 крб за січень 1987 року.
Як правильно зроблений судом і висновок про погодження розрахунку середнього заробітку за місцем роботи, який наведений у листі УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 06.04.2018 № 123/К-4 та згідно із яким збережений середній заробіток за місцем роботи ОСОБА_3 склав: 
- за грудень 1986 року 217,75 крб, виходячи з такого розрахунку: (157,38 крб + 161,29 крб) / 42 дні * 19 = 144,21) + 73,54 денної тарифної ставки = 217,75 крб;
- за січень 1987 року 240,68 крб, виходячи з такого розрахунку: (157,38 крб + 161,29 крб) / 42 дні * 21 = 159,39) + 81,29 денної тарифної ставки = 240,68 крб, що стало підставою для зобов`язання судом відповідача видати нову довідку, в якій має бути зазначений вказаний збережений середній заробіток ОСОБА_3 за дні роботи в зоні відчуження у цьому розмірі, виходячи із сутності поняття збереження середнього заробітку та неспроможність посилань позивачки на розділ Ш порядку обчислення середньої заробітної плати.
Щодо оплати ОСОБА_3 за роботу по ЛНА на ЧАЕС в грудні 1986 року та в січні 1987 року, то колегія суддів погоджує висновки суду про покладення в основу рішення копії архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/16155, згідно якої робочий день  ОСОБА_3 в дні виїзду до Чорнобильської АЕС в зону № 3 з 13 по 31 грудня та з 2 по 21 січня складав 11 годин (з 09 по 20 годину) і що такий робочий час був саме в зоні № 3, а не в зоні о/к (зоні № 0), що надає право позивачу на відображення в довідці часу роботи ОСОБА_3  в зоні № 3 в грудні 1986 року протягом 209 годин (19 днів * 11 годин), з яких 80 годин (16 днів * 5 годин) в якості роботи у надурочний час і 33 години (3 дні * 11 годин) в якості роботи у вихідні та святкові дні, а також в січні 1987 року протягом 220 годин (20 днів * 11 годин), з яких 85 годин (17 днів * 5 годин) в якості роботи у надурочний час і 33 години (3 дні * 11 годин) в якості роботи у вихідні та святкові дні.
Робота у вихідні та святкові дні в грудні 1986 року та в січні 1987 року по 11 годин протягом 3 днів не має додатково враховуватися в якості роботи в надурочний час, адже робота, виконана в святковий або вихідний день понад норму робочого часу, не враховується при підрахунку надурочних годин, оскільки вона і так оплачувалася за фактично відпрацьований час в подвійному розмірі відповідно до статті 107 КЗпП Української РСР.
Тому розрахунки щодо роботи ОСОБА_3 в зоні № 3 в грудні 1986 року судом проведени наступними чином:
209 годин * 0,7407 * 4 = 619,23 крб. Такою є сума оплата праці за дні роботи в зоні № 3 ОСОБА_3 без урахування кратності оплати за надурочні роботи та роботу у вихідні/святкові дні.
Станом на час роботи ОСОБА_3 в зоні відчуження стаття 106 КЗпП УССР передбачала, що при почасовій оплаті праці робота в надурочний час оплачується за перші дві години в полуторному розмірі, а за наступні години в подвійному розмірі.
Кожного дня протягом 16 днів в грудні 1986 року (19 днів мінус 3 святкові/вихідні дні = 16) ОСОБА_3 надурочно працював 5 годин, з яких 2 години мають оплачуватися в полуторному розмірі, 3 години мають оплачуватися в подвійному розмірі. Отже, оплата роботи ОСОБА_3 в надурочний час (без урахування вже порахованої вище звичайної оплати за роботу в зоні № 3) має становити:
2 години * 16 днів * 0,7407 * 4 * 1,5 = 142,21 крб, з яких необхідно відняти 94,81 карб., які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 47,29 крб.
3 години * 16 днів * 0,7407 * 4 * 2 = 284,43 крб, з яких необхідно відняти 142,21 карб., які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 142,22 крб.
Таким чином, 47,29 крб + 142,22 крб = 189,51 крб за роботу у надурочний час. Саме така сума має бути вказана у відповідній довідці про роботу ОСОБА_3 в надурочний час в зоні № 3 в грудні 1986 року.
33 години роботи у святкові/вихідні дні * 0,7407 * 4 * 2 = 195,54 крб, з яких необхідно відняти 97,77 крб, які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 97,77 крб. Саме така сума має бути вказана у відповідній довідці про роботу ОСОБА_3 в у вихідні та святкові дні в зоні № 3 в грудні 1986 року.
Розрахунки щодо роботи ОСОБА_3 в зоні № 3 в січні 1987 року є наступними.
220 годин * 0,7692 * 4 = 676,90 крб. Такою є сума оплата праці за дні роботи в зоні № 3 ОСОБА_3 без урахування кратності оплати за надурочні роботи та роботу у вихідні/святкові дні.
Станом на час роботи ОСОБА_3 в зоні відчуження стаття 106 КЗпП УССР передбачала, що при почасовій оплаті праці робота в надурочний час оплачується за перші дві години в полуторному розмірі, а за наступні години в подвійному розмірі.
Кожного дня протягом 17 днів в січні 1987 року (20 днів мінус 3 святкові/вихідні дні = 17) ОСОБА_3 надурочно працював 5 годин, з яких 2 години мають оплачуватися в полуторному розмірі, 3 години мають оплачуватися в подвійному розмірі. Отже, оплата роботи ОСОБА_3 в надурочний час (без урахування вже порахованої вище звичайної оплати за роботу в зоні № 3) має становити:
2 години * 17 днів * 0,7692 * 4 * 1,5 = 156,92 крб, з яких необхідно відняти 104,61 карб., які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 52,31 крб.
3 години * 17 днів * 0,7692 * 4 * 2 = 313,83 крб, з яких необхідно відняти 156,92 карб., які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 156,91 крб.
Таким чином, 52,31 карб. + 156,91 крб = 209,22 крб за роботу у надурочний час. Саме така сума має бути вказана у відповідній довідці про роботу ОСОБА_3 в надурочний час в зоні № 3 в січні 1987 року.
33 години роботи у святкові/вихідні дні * 0,7692 * 4 * 2 = 203,07 крб, з яких необхідно відняти 101,54 крб, які вже пораховані вище в якості звичайної оплати за роботу в зоні № 3, і в підсумку отримуємо 101,53 крб. Саме така сума має бути вказана у відповідній довідці про роботу ОСОБА_3 в у вихідні та святкові дні в зоні № 3 в січні 1987 року.
Судом вірно зазначено, що врахування денної тарифної ставки при обрахунку збереженого середнього заробітку в даному випадку не порушує вимог пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому кратність для ІІІ зони встановлена у розмірі 5. Тобто, після додавання денної тарифної ставки при обрахунку збереженого середнього заробітку до кратності 4, яка вказана у довідці № 377 та з якої виходить позивач під час своїх розрахунків, кратність 5 перевищена не буде.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги позивачки фактично є аналогічним підставам позову, а доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи ПФУ у м. Сєвєродонецьку – їх відзиву та поясненням на позов, кожному із яких суд дав належну правову оцінку та ретельно обґрунтував кожен свій висновок, і рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведене додержання судом норм матеріального і процесуального права під час ухвалення рішення відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.
Тому рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційні скарги Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та  ОСОБА_1 – без задоволення.
Оскільки всі апеляційні скарги залишено без задоволення, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України питання про судові витрати не вирішується.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Управління охорони здоров`я Сєвєродонецької міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови – 05 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: