Справа № 428/2952/20 
Провадження № 33/810/113/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 р.                                                                м. Сєвєродонецьк

Суддя Луганського апеляційного суду Белах А.В. за участю секретаря Магомедова Ш.Х., захисника Юрченка В.Г. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши заяву захис-ника Юрченка В.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сєверодо-нецького міськсуду Луганської обл. від 28.04.2020 р. відносно ОСОБА_1 ,- 

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сєверодонецького міськсуду Луганської обл. від 28.04.2020 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього нак-ладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транс-портними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн. 
1.06.2020 р. захисником Юрченком В.Г. від імена ОСОБА_1 була подана апеляцій-на скарга на постанову Сєверодонецького міськсуду Луганської обл. від 28.04.2020 р., а та-кож заява про поновлення пропущеного строку.
Постановою Луганського апеляційного суду від 19.06.2020 р. ОСОБА_1 відмовле-но в прийнятті апеляційної скарги на підставі ст. 287 КУпАП та апеляційна скарга повернута йому.
1.07.2020 р. адвокатом Юрченком В.Г., повторно, від імена ОСОБА_1 подана апе-ляційна скарга на постанову Сєверодонецького міськсуду Луганської обл. від 28.04.2020 р. з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

В судовому засіданні захисник Юрченко В.Г. пояснив, що 19.05.2020 р. до нього зве-рнувся ОСОБА_1 за правовою допомогою та вони уклали договір. Після чого він ознайо-мився з матеріалами справи у місцевому суді та 1.06.2020 р. подав апеляційну скаргу, яку постановою Луганського апеляційного суду від 19.06.2020 р. було повернуто у зв`язку з пев-ними недоліками апеляційної скарги. Копію постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку, але не звертався за правовою допомогою через каран-тинні обмеження. Вважає ці обставини поважними, а тому просив поновити строк на оскар-ження постанови суду.
Правопорушник ОСОБА_1 підтримав клопотання свого захисника та пояснив, що він не отримував повісток з викликом в суд. 28.04.2020 р. він не знаходився за місцем свого проживання, але від батька йому стало відомо, що до нього додому приходили працівники поліції для того, щоб доставити до суду для розгляду справи. 8.05.2020 р. він прийшов до су-ду і секретар йому повідомила, що справу розглянуто без його участі. Він отримав в суді ко-пію постанови про притягнення його до відповідальності, написав про це розписку, але не- правильно вказав у ній дату її написання, тобто копію постанови він отримав 8.05.2020 р. 19.05.2020 р. він звернувся до адвоката Юрченка В.Г. за правовою допомогою. Раніше не 
звертався за правовою допомогою та не оскаржував судове рішення, тому що перебував за
межами міста за власними справами. 13.05.2020 р. він сплатив штраф, призначений постано-вою суду. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Юрченка В.Г. та правопорушника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне пра-вопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисни-ком, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУоАП.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні пра-вопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеля-ційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної право-вої позиції і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюєть-ся. Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалеж-ним і безстороннім судом, встановленим законом. Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так і об;єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду. Єв-ропейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п. п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка про-ти України»). 
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30.10.2018 р. (справа № 299/2987/15-к, провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національ-них судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національ-ні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскаржен-ня втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», рішення у справі «Устименко проти України» ). При цьому суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктив-но непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк. 
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добро-вільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Апеляційний суд не погоджується та відкидає аргументи захисника та правопорушни-ка з приводу того, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Ці доводи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що дійсно справу було розг-лянуто без участі ОСОБА_1 , але він отримав копію постанови в суді 8.05.2020 р., але не-правильно вказав дату написання розписки ( а. пр. 26), а тому апеляційний суд приходить до висновку, що вже з цієї дати ОСОБА_1 стало відомо порядок та строк апеляційного оска-рження судового рішення. Місцевий суд направив ОСОБА_1 копію судового рішення ( а. пр. 25), але у визначений законом строк ОСОБА_1 не скористався правом на апеляційне оскарження. За наведених обставин не можна погодитися з наведеними у клопотанні захис-ника доводами щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне ос-карження постанови суду, а тому апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки ані в апеляційній скарзі, ані під час судового розгляду апеляційному суду не були надані перекон-ливі докази поважності причини пропуску цього строку, тому що з пояснень ОСОБА_1 випливає, що після отримання копії судового рішення він виїхав за межі міста за власними справами, не мав наміру його оскаржувати та сплатив призначений судовим рішенням штраф та не турбувався про стан справи, а карантинні заходи ніяким чином не могли перешкодити ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою у визначений законом строк.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопо-тання захисника Юрченка В.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 28.04.2020 р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Юрченку В.Г. в задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Сєверодонецького міськсуду  Луганської обл. від 28.04.2020 р., як-ою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі яка її подала, разом із доданими до неї докумен-
тами. 

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Луганського апеляційного суду                                Белах А.В.