УХВАЛА

15 липня 2020 року 
Київ
справа №420/5553/19
адміністративне провадження №К/9901/12655/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року задоволено заяву позивача, подану у порядку статті 383 КАС України, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром заробітної плати та визнано протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при розрахунку пенсії підпункту 4 пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
05 травня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону на час її подання, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої    статті 13 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу (а саме щодо повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження), після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відтак, можливість касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, поданої в порядку статті 383 КАС України, після її перегляду в апеляційному порядку, чинним процесуальним законом безпосередньо не передбачена.
За правилами пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Крім того, суд відхиляє посилання скаржника на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 335/1238/17, оскільки спірні правовідносини у цій справі стосуються встановлення правомірності дій посадових осіб Державної виконачої служби, а саме скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання усунути допущені у виконавчому провадженні порушення закону і не є подібними до тих, що виникли у справі № 420/5553/19.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не було скаржено основне рішення у цій справі в апеляційному порядку, згідно з яким, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років, без обмеження її граничного розміру.
З урахуванням вищенаведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про те, що у відкритті провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду від 30 серпня 2019 року у справі № 804/1163/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 200/14223/18-а та від 10 березня 2020 року у справі № 343/693/19.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В. Желєзний
                                                                                                              Н.В. Коваленко