УХВАЛА

15 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/7925/19
адміністративне провадження № К/9901/23117/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Смоковича М.І.
перевірив касаційну скаргу представника громадянина Сомалі    ОСОБА_1 - адвоката Калашник О. М. на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №640/7925/19 за позовом громадянина Сомалі    ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України   центрального міжрегіонального управління Державної міграційної   служби  в м. Києві та Київській області   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
Громадянин Сомалі  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України   центрального міжрегіонального управління Державної міграційної   служби  в м. Києві та Київській області  , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 155 від 12 жовтня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- визнати неправомірним та скасувати рішення Державної міграційної служби України № 19-19 від 19 лютого 2019 року про відхилення скарги на рішення УДМС України в Київській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву громадянина Сомалі ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.
30 березня 2020 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  01 вересня 2020 року, у задоволенні позовних вимог громадянина Сомалі ОСОБА_1 відмовлено.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 10 вересня 2020 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)   особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.
Предметом розгляду даної справи є визнання незаконним та скасування рішень відповідача про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач ОСОБА_1 , народився у м. Марка, Сомалі. Віросповідання - іслам, освіта - початкова, громадянин Сомалі, неодружений, документи, що посвідчують особу - відсутні. До України прибув нелегально 14 серпня 2018 року автомобільним сполученням з території Російської Федерації. Основною причиною звернення за захистом позивач зазначив побоювання зазнати переслідувань з боку представників терористичного угрупування «Аль-Шабаб». Позивач покинув країну громадянської належності                    12 травня 2018 року та прибув до Турецької Республіка, де за захистом не звертався. Потім попрямував до Російської Федерації, де звернувся в міграційну службу, в якій, з його слів, йому відмовили. 23 жовтня 2018 року позивач отримав повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Київській області № 155 від 12 жовтня 2018 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі наказу №359 від 12 жовтня 2018 року..
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не навів жодних обставин та не надав жодного доказу щодо наявності підстав для оформлення документів щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Позивач ні в заяві-анкеті, ні під час проведених співбесід не обґрунтував свої побоювання та не надав переконливих відомостей для отримання захисту на території України. Доводи позивача ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях, непідкріплених будь-якими доказами, що ставить під сумніви правдивість наданої ним інформації, є необґрунтованими та недоведеними. Крім того, висновок про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту містить інформацію з відкритих інтернет - джерел щодо відсутності загрози при поверненні позивача до країни громадянської належності.   Тпкож установлено, що будь-якої інформації про переслідування його рідних чи іншу небезпеку для їх життя чи здоров`я матеріали особової справи позивача не містять. Разом з цим судами зазначено, що позивач безперешкодно залишив країну походження, прямуючи до Турецької Республіки. В Турецькій Республіці перебував протягом місяця, де міг в установленому порядку звернутися за захистом, однак не скористався своїм правом, що вкотре ставить під сумнів його можливе переслідування чи погрози на його адресу в країні походження. Також, не підтверджено факт звернення за захистом в Російській Федерації.
На основі всебічного дослідження матеріалів особової справи громадянина Сомалі суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заявник не обґрунтував наявність достовірних, правдоподібних, а також переконливих фактів щодо особистої неможливості перебування на території країни походження. Під час перебування на батьківщині та поза межами країни своєї громадянської належності заявник не зазнавав жодних переслідувань за ознаками раси, національності та громадянства (підданства). Позивачем не надано доказів та фактів здійснення над ним фізичного насильства, або здійснення будь-якого тиску відповідних органів країни походження, що унеможливлювало б його перебування на території країни походження. Іноземець не приймав участі у жодній релігійній, політичній, військовій чи громадській організації, утисків на батьківщині за релігією не зазнавав. Також, позивачем не були зазначені обставини, які б підтверджували можливість застосування по відношенню до нього або його близьких родичів невибіркового насилля в ситуації внутрішнього конфлікту. За матеріалами особової справи не спостерігаються елементи переслідування або дискримінації особи в країні громадянської належності. Відносно позивача ніколи не висувалися офіційні звинувачення в країні громадянської належності.
Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника громадянина Сомалі    ОСОБА_1 - адвоката Калашник О. М. на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №640/7925/19 за позовом громадянина Сомалі    ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України   центрального міжрегіонального управління Державної міграційної   служби  в м. Києві та Київській області   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    М.І. Смокович