КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ЄУН: 367/337/20
Справа № 33/824/3509/2020                                                                                    Суддя у І-й інст.: Павленко О.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП                                                                                            Доповідач: Юденко Т.М. 
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
            07 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та адвоката Дерлюка В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
 
    Постановою Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року провадження в справі за порушення ст.124 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суддя у своїй постанові вказав, що з технічної точки зору немає підстав стверджувати, що автомобіль ОСОБА_1 ВАЗ-2105 д.р.н.         НОМЕР_1 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, та з технічної точки зору немає підстав вважати пояснення водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в частині того, що автомобіль ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 в`їхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, технічно спроможними, і більше того, з технічної точки зору є підстави стверджувати, що автомобіль ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 в`їхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, у якого не було необхідного резерву часу для зупинки керованого ним автомобіля до зіткнення, тобто, у нього не було технічної можливості шляхом гальмування автомобіля уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 . Mercedes Benz ML 270 CDI д.р.н. НОМЕР_2 , який виїхав на перехрестя. 
 
            В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2020 скасувати та прийняти нову постанову, посилаючись на те, що зазначене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом 1-ї інстанції не надана належна оцінка його поясненням та інших учасників ДТП, а також очевидців ДТП, яких близько 10-ти осіб, на підставі свідчень яких інспектором поліції і було складено протокол відносно ОСОБА_1 за порушення ним Правил дорожнього руху.
Вважає, що суд допустив неповноту дослідження доказів та необ`єктивність при розгляді справи, а підставою для закриття адміністративного провадження та невизнання винною особою ОСОБА_1 , суд узяв висновок експертизи, який всупереч свідченням очевидців та висновкам поліції, зроблений однобоко та на припущеннях, зокрема, що ОСОБА_1 перед зіткненням рухався на невеликій швидкості і на зелений сигнал світлофору, категорично визнаючи пояснення інших учасників ДТП неспроможними, що не відповідає дійсності.
В апеляційній скарзі адвокат Дерлюк В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_3 , ставить питання про скасування постанови суду 1-ї інстанції про закриття провадження щодо ОСОБА_1 , та просить визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вина останнього повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, яким суд 1-ї інстанції не надав належної оцінки, а звів обґрунтування свого рішення до переписування висновку експерта №000282/01, який проведений без повідомлення та участі усіх учасників справи і тому не може бути належним та допустимим доказом.
Не погоджується з висновком експерта щодо неспроможності пояснень       ОСОБА_3 у тій частині, що ОСОБА_1 рухався на великій швидкості і на червоний сигнал світлофора, оскільки експерт зробив такий висновок посилаючись на те, що пояснення ОСОБА_3 , пояснення водія автомобіля Mersedes-Benz та його пасажирки він вважає поясненнями заінтересованих осіб.
В запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката Дерлюки В.Д., адвокат Сорока О.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду 1-ї інстанції залишити без зміни, а подані на неї апеляційні скарги без задоволення, оскільки експертний висновок проведений у відповідності до вимог ч.1 ст.7-1 ЗУ ,,Про судову експертизу" на замовлення інших осіб, а тому є належним і допустимим доказом.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника ДТП ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Дерлюка В.Д., адвоката Манькова М.В. в інтересах ОСОБА_2 , які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати незаконне рішення суду 1-ї інстанції, пояснення адвокатів Шипки О.І. та Сороки М.М. в інтересах ОСОБА_1 , які заперечили проти апеляційних скарг, перевіривши доводи на обґрунтування поданих апеляційних скарг та матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного.
 
За змістом норм закону, зазначених у ст.ст.245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
            Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , суд 1-ї інстанції не дотримався вище зазначених вимог Закону та не надав належної оцінки усім доказам по справі у їх сукупності, на що правильно звертають свою увагу апелянти.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №058413 та доданій до нього схеми місця ДТП, водій ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 10.09.2019 в 10 год. 20 хв. рухаючись по автодорозі Київ-Ковель в м. Буча, Київської області, на перехресті вулиць Шевченка та Тургенівської проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортними засобами Mersedes-Benz ML270, д.н.з. НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ) та Toyota Land Сruiserд.н.з. НОМЕР_4 (водій ОСОБА_3 ), що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.8.7.3. Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП та ст.283 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, а в подальшому і у постанові по справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається нормативний акт, що передбачає відповідальність за дане/таке правопорушення. 
У зв`язку з цим, не можна не погодитись з обґрунтованим доводом апеляційної скарги адвоката Дерлюка В.Д. про те, що зазначення у постанові суду 1-ї інстанції порушення п.10.1 та 12.9г ПДР у той час, як в протоколі про адміністративне правопорушення вказане порушення ОСОБА_1 стосується пункту 8.7.3 ПДР і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та вказує на неналежну оцінку судом матеріалів справи.
З постанови суду вбачається, що його висновки ґрунтуються виключно на висновках експерта за наслідками автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження № 000282/01 від 29.10.2019, проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 за копіями матеріалів даної адміністративної справи.
Разом з тим, версія подій, зазначена експертом, категорично заперечується іншими учасниками ДТП - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і не узгоджується з матеріалами справи. 
ОСОБА_5 в судовому засіданні на підтвердження своєї невинуватості у ДТП, послався на той же висновок експерта, згідно якого причиною ДТП стали дії водія автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , які не відповідали ПДР України.
При цьому вказана експертом невідповідність, яка в подальшому зазначена і у постанові суду, стосувалась порушення водієм ОСОБА_2 порядку і черговості проїзду перехрестя вулиць Шевченка і Тургенівської в м.Буча Київської області для транспортних засобів, що рухалися по вул. Тургенівській, а саме дорожнім знаком пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та стоп- лінією 1.12 дорожньої розмітки, і які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою. 
Однак, вказуючи, що за будь-яких обставин, навіть за відсутності на перехресті транспортних засобів, водіям, що рухаються по вул. Тургенівській, виїзд на перехрестя без зупинки біля стоп-лінії забороняється, ані експерт, ані суд, не навели жодних доказів того, що водій ОСОБА_2 дійсно не зупинився біля зазначеної лінії.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №058413 від 08.10.2019, схеми місця ДТП та протоколу огляду місця події, підписаними ОСОБА_1 без жодних зауважень, ця обставина не впливала і не впливає тепер на встановлення винної особи у вчиненому ДТП, яка сталася на протилежному від зазначеної стоп-линії боці дороги та коли ОСОБА_2 із її ширини проїзної частини у 8,2 метрів подолав вже 5,4 метри, виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофора.
У той же час, рух автотранспорту по вул. Шевченка, по якій рухався автомобіль ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , визначається виключно сигналами світлофора, чого дотримано не було. 
Також є незрозумілим висновок про підстави технічного характеру, які дозволяють стверджувати, що швидкість руху ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1   та Mersedes-Benz ML270, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , в момент первинного контактування були приблизно рівними і не перевищували 50 км/год. 
Як пояснив водій Toyota Land Cruiser д.р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні, у тому числі апеляційного суду, перехрестя вул.Шевченка та вул.Тургенівська в м. Буча Київської області він добре знає, проїжджав там багато разів і тому виїзд на перехрестя та поворот ліворуч здійснює лише тоді, коли впевнений, що автомобілі зупинилися на червоне світло світлофора і виїзд на перехрестя для здійснення повороту є безпечним. Так і в той день він в очікуванні сигналу світлофора, що дозволяв рух, перебував в нерухомому стані напроти руху автомобіля ОСОБА_2 і коли вони зрушили з місця, а йому треба було повертати вліво саме в ту сторону, з якої їхав ВАЗ-2105 д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , він зупинився, оскільки ВАЗ-2105 рухався на великій швидкості. Автомобіль ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофора в`їхав на перехрестя вулиць Шевченка і Тургенівської в м.Буча Київської області, вдарив автомобіль ОСОБА_2 , а потім і його автомобіль Toyota Land Сruiser д.н.з. НОМЕР_4 . Тобто, швидкість руху автомобілів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не була однаковою.
На підтвердження зазначених пояснень ОСОБА_3 свідчить схема місця ДТП, згідно якої місце зіткнення Mersedes-Benz ML270 ОСОБА_2 , якого відкинуло після зіткнення з ВАЗ-2105 під керуванням ОСОБА_1 на Toyota Land Сruiser д.н.з. НОМЕР_4  ОСОБА_3 , сталося на відстані 1,2 метри від бордюру, на перехресті, тобто в місті, куди встиг виїхати ОСОБА_3 і зупинився.
Таким чином, вважати пояснення ОСОБА_3 неспроможними, як про те вказано у постанові суду 1-ї інстанції, суддя апеляційного суду не вбачає. 
Також, за наведених обставин стверджувати, що ОСОБА_1 не порушив вимоги п.8.7.3. Правил дорожнього руху, підстав немає і на це правильно звертають свою увагу апелянти. Інших доказів, які б поза розумним сумнівом доводили зіткнення вищевказаних автомобілів не з вини ОСОБА_1 , у справі немає.
Вказані обставини судом 1-ї інстанції належним чином не досліджувались і їм не було надано відповідної оцінки, оскільки не всі безпосередні свідки ДТП допитувались у суді, а критичне ставлення до пояснень інших її очевидців, призвело до хибних висновків судді про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненому ДТП, у зв`язку з чим апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката Дерлюка В.Д. в інтересах ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасуванню з постановленням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати винуватим в порушенні вимог п.8.7.3.ПДР, а отже у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому суддя апеляційної інстанції враховує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення вимог п.8.7.3.ПДР України і, відповідно адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, протоколом огляду місця події, з якими він погодився, поясненнями водіїв автомобілів Toyota Land Сruiser та Mersedes-Benz і його пасажирки, поясненнями свідків по справі, іншими матеріалами адміністративної справи, вказаними у цій постанові, яким суд 1-ї інстанції не надав належної оцінки, у зв`язку з чим закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, є поспішним та необґрунтованим, яке підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пройшло більше трьох місяців, протягом яких може бути накладено адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвоката Дерлюка В.Д. задовольнити.
Постанову Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 - скасувати та прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого       ст. 124 КУпАП.
На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
            Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                             Т.М.Юденко