Ухвала
Іменем України 
31 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 753/11753/18
провадження№ 51- 4069 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілої   ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду  м. Києва від 07 жовтня            2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року  щодо ОСОБА_6 , 
встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року           ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задоволено  частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі            5 012, 02 грн. та моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року  вищевказаний вирок суду залишений без зміни.
Представник потерпілої звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Таким чином, усупереч наведеним положенням процесуального закону, представник потерпілої, оскаржуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції, не вказує, яких порушень допустилися суди та  не обґрунтовує,  у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судовоих рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування чи зміни касаційним судом рішень суду першої та апеляційної інстанцій, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК УкраїниУкраїни,  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У прохальній частині касаційної скарги представник потерпілої просить скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та призначити більш суворе покарання у виді обмеження волі та задовольнити цивільний позов потерпілої в повному обсязі і стягнути із ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень.
Таким чином прохання представника потерпілої до суду касаційної інстанції сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки  прямо суперечить   ст. 437 цього Кодексу, тому що суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Крім того, з касаційної скарги вбачається, що адвокат ОСОБА_5 в інтересах потерпілої   ОСОБА_4  оскаржує вирок районного суду і ухвалу апеляційного суду, однак просить скасувати лише вирок районного суду, чим  також допускає суперечності, оскільки скасування чи зміна рішення суду першої інстанції без зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Також  в порушення положень ч. ч.  5, 6 ст. 427 КПК України представником потерпілої  до касаційної скарги не додано копій судових рішень, які оскаржуються та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілої   ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – десять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                           ОСОБА_3