ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 335/13894/16-а(2-а/335/55/2017)
адміністративне провадження № К/9901/45539/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шарапи В.М.,
суддів - Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Уханенка С.А. (головуючий), суддів: Богданенка І.Ю., Дадим Ю.М. у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя (далі - управління ПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА           
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на підставі частини другої статті 40 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV);
1.2 зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком з            22 серпня 2014 року відповідно до частини другої    статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, забезпечити її виплату та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя постановою від 12 січня 2017 року позов задовольнив. 
2.1 Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив із того, що в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим    законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного    Закону, а тому в управління ПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя були відсутні підстави для застосування показника середньої  заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні позивачу пенсії за віком.
3. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 4 квітня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позову.
3.1 Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 22 серпня 2014 року на підставі якої згідно наданого суду апеляційної інстанції розпорядження №856125 від 29 серпня 2014 року позивачу було призначено пенсію за віком з 22 серпня 2014 року.
Водночас, прохання застосувати показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, було викладено позивачем під час звернення із заявою від 28 вересня 2016 року про перерахунок пенсії, у зв`язку з набуттям 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії за віком, який передбачено частиною четвертою     статті 42 Закону №1058-IV та під час проведення якого застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, вказаною нормою не передбачено.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:
4.1 ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до    Закону України від      9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII). Після призначення пенсії продовжував працювати.
4.2 З 21 серпня 2014 року позивач набув право на пенсію за віком відповідно до    Закону №1058-IV.
4.3 За заявою позивача від 22 серпня 2014 року, у зв`язку з набуттям ним права на пенсію за віком у відповідності до    Закону №1058-IV    управлінням було розраховано позивачу пенсію за віком з врахуванням набутого страхового стажу та застосуванням середньої заробітної плати за 2007 рік.
4.4 У подальшому, 28 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, у зв`язку з набуттям після призначення пенсії за віком              24 місяці страхового стажу провести перерахунок пенсії відповідно до частини другої    статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з урахуванням заробітної плати до            30 червня 2000 року та з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
4.5 Відповідач листом від 6 жовтня 2016 року повідомив позивача про проведення перерахунку лише з урахуванням набутого стажу роботи.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив, що відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням частини другої статті 40 Закону №1058-IV, оскільки визначений розмір пенсійної виплати значно занижений, що суттєво звужує обсяг гарантованих законом прав на належний соціальний захист.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
7. Відповідно до    статті 19 Конституції України    органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими    Конституцією    та законами України.
8. Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим    Законом, базується на    Конституції України    і складається з цього Закону, Закону №1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
9.  Згідно зі  статтею 7 Закону №2262-XII та статтею 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.
10. Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-ІV,  за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
11.  Згідно з приписами частини другої    статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
12.  Частиною третьою    статті 45 Закону №1058-IV    встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
13.  При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій    статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
14.  Отже, на підставі аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що частиною третьою    статті 45 Закону №1058-ІV    визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим    Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
15.  Натомість позивачу була призначена пенсія відповідно до    Закону №2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до    Закону №1058-ІV    позивач звернувся вперше.
16.  У даному випадку, має місце призначення пенсії за віком за іншим    законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного    Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої    статті 45 Закону №1058-ІV.
17.  Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за    Законом №2262-ХІІ, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим    законом, ніж пенсія за вислугу років.
18. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від       31 березня та 22 грудня 2015 року (справа №№21-612а14, 21-4071а15, відповідно). Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 5 липня, 23 жовтня 2018 року, 31 травня, 15 серпня, 11 вересня        2019 (справа №№ 565/645/17, 317/4184/16, №344/7053/17, 263/16495/16-а, 521/9597/17, 363/1493/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
19. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
20. Згідно зі статтею 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від             15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року скасувати.
Постанову Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 12 січня 2017 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              І.В. Желєзний
                                                                                                              С.М. Чиркін