ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6064/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 в адміністративній справі № 280/6064/19,  ухвалене суддею Максименко  Л.Я.,  по справі за позовом ОСОБА_1  до  Головного управління ДФС у Запорізькій області   третя особа:Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,- 

в с т а н о в и В:
            
У грудні 2019 року позивач звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в якій позивач просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій №Ф-377 від 16.11.2018 області про сплату боргу (недоїмки) у загальній сумі 31 144   грн. 62 коп.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.202 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізької області    №Ф-377 У від 16.11.2018 в частині сплати боргу (недоїмки) в сумі               17   670,18 грн. В іншій частині позову відмовлено. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення , яким відмовити частині  задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 12.08.2008 по 12.09.2019 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в контролюючому органі. На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати єдиного соціального внеску відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки).
Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону № 2464).
Ставка єдиного внеску для платників єдиного внеску відповідно до норм частини п`ятої ст. 8 закону № 2464 встановлено у розмірі 22 відсотки.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону № 2464).
Якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування, встановленої Законом 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
З 01.01.2018 року фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також члени фермерських господарств зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої ст. 9 закону № 2464).
Строк сплати єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування за 2017 рік, до 10 лютого наступного року, тобто 09.02.2018 року (абзац третій частини восьмої ст. 9 Закону № 2464).
Враховуючи вищезазначене, ГУ ДФС у Запорізькій області вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування вимоги від 16.11.2018 року №Ф-377
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.08.2008 Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, номер запису 2   103   000 0000 045591.
12.09.2019 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.
16.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області винесена податкова вимога № Ф-377 У про необхідність сплати ОСОБА_1 31144,62 грн. заборгованості з єдиного внеску.
Так,  стаття 19 Конституції України  передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується    для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1  статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої  статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, фізичні особи-підприємці мають обов`язок сплачувати єдиний    внесок у розмірі, який встановлено законом, незалежно від отримання доходу (прибутку) та    сума якого не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
          Відповідно до частини 5  статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для платників, зазначених у  статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної  статтею 7 цього Закону  бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Частиною 2  статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
За змістом частини 4  статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -  Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до абзацу 3 частини 8  статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої  статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
При цьому, в частині 12  статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  зазначено, що    єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Обчислення єдиного внеску органами доходів  і зборів у випадках, передбачених цим Законом,  здійснюється на підставі актів перевірки  правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього  Закону  нараховується єдиний внесок (ч. 3  ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування")    
Вказана вище норма кореспондується з пунктом 10 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої  наказом Міністерства    фінансів України 20.04.2015 року № 449    (Інструкція №449) передбачено, що  обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки  правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.
Положеннями  статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  та пункту 3 розділу VI  Інструкції № 449  визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок  свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Водночас, вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.
Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.
Матеріалами справи підтверджується, що   на момент передачі даних у картці особового рахунку позивача обліковувалась заборгованість з єдиного внеску в сумі 1188,06 грн. (копія витягу з інтегрованої карти долучена до справи).
Також, 21.10.2013 проведено нарахування єдиного внеску в сумі 1194,03 за 3 квартал 2013 року, та 20.01.2014 єдиного внеску в сумі 1218,67 грн. за 4 квартал 2013 року на підставі самостійно наданого платником звіту по єдиному внеску за 2013 рік від 07.02.2014.
Також, згідно самостійно поданого платником податків звіту по єдиному внеску за 2014 рік від 19.01.2015 у інтегрованій картці ОСОБА_1 проведені нарахування єдиного внеску 22.04.2014 - в сумі 1267,95 грн. за 1 квартал 2014,  21.07.2014 - в сумі 1267,95 грн. за 2 квартал 2014 року, 20.10.2014 -в сумі 1267,95 грн. за 3 квартал 2014 року, 20.01.2015 - в сумі 1267,95 грн. за 4 квартал 2014 року. 
Станом на 31.12.2014 недоїмка позивача складала 7   404,61 грн.
Згідно самостійно поданого платником податків звіту по єдиному внеску за 2015 рік від 09.02.2016 у інтегрованій картці ОСОБА_1 проведені нарахування єдиного внеску 20.04.2015 - в сумі 1267,95 грн. за 1 квартал 2015 року, 20.07.2015 - в сумі 1267,95 грн. за 2 квартал 2015 року, 19.10.2015 - в сумі 1323,47 грн. за 3 квартал 2015 року, 19.01.2016 - в сумі 1434,51 грн. за 4 квартал 2015 року.
Також, судом першої інстанції  встановлено, що у 2015 році ОСОБА_1 було сплачено 2384,02 грн. 
Станом на 19.01.2016 недоїмка складала 11   582,42 грн.
Отже, контролюючим органом в обліковій картці платника податків проведені нарахування за період 3-4 квартали 2013 року та 2014-2015 роки на підставі самостійно поданих ОСОБА_1 звітів.
Таким чином , нарахування єдиного внеску не суперечать положенням Закону № 2464-VI, а визначена недоїмка в сумі 11582,42 грн., підтверджується обліковою карткою платника податків. 
Також, 30.10.2018 рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.09.2018 № 0122034907/830 ОСОБА_1 нарахована штрафна санкція в сумі 238,39 грн., пеня в сумі 1653,63 грн. за період з 23.07.2013 по 08.09.2015.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
                    Згідно частини першої  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
                  
            Керуючись статтями  12,  77,  243,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області -залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 -залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
        
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Суддя                                                    Л.А. Божко