ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5063/20 Справа № 201/8978/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні  2019 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 20 січня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 01 серпня 2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, тому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення дітьми повноліття та витрати на професійну правничу допомогу сумі 3000 грн. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, Україна, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері дітей ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_5 і дочкою ОСОБА_6 повноліття, починаючи стягнення з 06 серпня 2019 року. Рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на надання правової допомоги в сумі 3 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи та неповним їх з`ясуванням, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, з 20 січня 2001 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 01 серпня 2013 року, що набрало законної сили 13 серпня 2013 року (а.с.6).
Бід шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8).
Встановлено, після розірвання шлюбу діти мешкають із матір`ю та перебувають на її утриманні
Позивач ОСОБА_2 , звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, зазначала, що після розірвання шлюбу діти  проживають разом із нею, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні (а.с.3-5).
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Частинами 1-3 ст. 181 СК України, визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідач ОСОБА_1 з 16 липня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.45).
Має малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 46, 49).
Дружина відповідача - ОСОБА_7 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою від 21 серпня 2019 року з її місця роботи - ТОВ "Натурпро" (а.с. 50).
Відповідач ОСОБА_1 не працює, отримує пенсію за вислугу років, розмір якої становить 3227 грн.85 коп. (а.с.48).
Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим відповідачем доказам щодо його матеріального становища, наявності у платника аліментів іншої малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружини, яка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньої донькою, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у сумі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду від 19 лютого 2020 року в частині визначеного судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшивши їх розмір з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, слід зазначити, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідна правова позиція викладена у поставнові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно п. 9 ч.4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Частини 1-2 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
В силу вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У даній цивільній справі інтереси позивача ОСОБА_2 представляла адвокат Мальцева І.М. відповідно до договору про надання правничої (правової допомоги) № 26/06/2019 від 26 червня 2019 року (а.с. 11).
До позовної заяви доданий попередній орієнтовний розрахунок вартості правничої (правової ) допомоги від 26 червня 2019 року (а.с. 14). 
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 26 червня 2019 року позивачем сплачено 3000 грн. в рахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 15 ).
Адвокат Мальцева І.М. приймала участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правову допомогу.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково,  рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року змінити в частині визначеного судом розміру аліментів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття змінити в частині визначеного судом до стягнення з ОСОБА_1  розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,  зменшивши їх розмір з 1/3 частини  до 1/4 частини  з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді