Справа  №760/7331/20                                           Головуючий в суді І інстанції - Макуха А.А.
Провадження  №33/824/2328/2020                                                       Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
22 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. на користь держави.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01.03.2020 року о 10 год. 39 хв. керував автомобілем марки «Mazda 6» д.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Освіти, 2, з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року, скасувати вказане судове рішення та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він не був присутній під час розгляду справи, а оскаржувану постанову отримав 21.05.2020 року. На його думку, постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи. Вважає, що суд, всупереч вимогам ст.252 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності, постанова є незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. 
Апелянт вказує, що під час фіксування та оформлення правопорушення інспектором поліції не були виконані приписи ст.266 КУпАП. Зокрема в протоколі не зазначено і не зрозуміло від якого саме огляду, на місці чи у лікаря, та хто відмовився. Також не зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у встановленому законом порядку. В матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Письмові пояснення свідків викладені на завчасно заготовлених бланках та вказані особи не були допитані в суді. Крім того, апелянт звертає увагу, що він вимагав пройти огляд на місці зупинки, однак йому було відмовлено.  
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення та його копію отримав лише 21.05.2020 року.
Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.
До показань ОСОБА_1 суд ставиться критично, та вважає, що його вина в повній мірі доведена доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №423929 від 01.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2020 року о 10 год. 39 хв. керував автомобілем марки «Mazda 6» д.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Освіти, 2, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.1).
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких заперечень з приводу обставин викладених у протоколі не зазначив. Факт роз`яснення йому прав та обов`язків підтвердив власним підписом (а.с.1).
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я безпосередньо підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01.03.2020 року (а.с.2).
Доводи апелянта про недопустимість, як доказів пояснень свідків через те, що вони викладені на бланку, а не написані власноруч, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані пояснення були прочитані свідками та підписані власноручно, а також містять всі необхідні реквізити. Вказаний доказ в повній мірі відповідає вимогам ст.251 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п.п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з технічної точки зору є неможливим і може здійснюватись виключно в медичному закладі.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильними.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль