Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/188/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Краснопольська Л. П. 
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Драний В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       08.07.2020 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Драний В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року. 
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановлено направити ОСОБА_1 для проходження програми кривдників на строк 3 місяці.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29.02.2020 близько 15:30 год. та 01.03.2020 близько 22:30 год. у АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно дружини ОСОБА_2 висловлюючись нецензурною лайкою на її адресу та погрожуючи фізичною розправою, чим завдав дружині моральних страждань.
Згідно рішення місцевого суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується поясненнями наданими в судовому засіданні інспектором ДОП Солов`єм В.С. та правопорушником ОСОБА_1 , протоколами про адміністративні правопорушення, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 та правопорушника ОСОБА_1 , довідкою ДОП Новоархангельського ВП ГВП ГУНП про результати розгляду звернення.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2020, а матеріали справи № 394/280/20 повернути до Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області для належного оформлення. 
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням строку її розгляду, передбаченого ч. 2 ст. 277 КУпАП. 
Посилається на те, що при розгляді справи місцевий суд застосував стосовно нього привід, хоча законом не передбачено повноважень судді на застосування примусового приводу, а органи Національної поліції не забезпечили явки ОСОБА_1 до суду в дні вчинення правопорушень 29.02.2020 та 01.03.2020.
Протоколи про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР 18 № 504052 від 03.03.2020 складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в них не зазначено свідків, копії протоколів йому не надавались на місці події, від отримання копій протоколів він не відмовлявся у присутності двох свідків.
У судове засідання призначене на 03 червня 2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, просив відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із введенням на території України обмежень з метою запобігання поширення коронавірусу COVID-19 та поганим станом здоров`я, при цьому вказав, що довідку з лікарні надасть у наступне судове засідання.
Розгляд справи відкладено на 10 годин 30 хвилин 08 липня 2020 року.
Проте, у судове засідання ОСОБА_1 вкотре не з`явився, довідку з лікарні не надав, просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із дією на території обмежень спрямованих на виникнення і поширення коронавірусної хвороби. 
Частиною 4 статті 294 КУпАП, регламентовано, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Апеляційним судом вжито передбачених процесуальним законодавством дієвих заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи. 
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. 
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
       За таких обставин, ОСОБА_1 належно сповіщався про час і місце розгляду справи. За його клопотанням судовий розгляд був перенесений на значний термін, який, був достатнім, зокрема для ознайомлення з матеріалами справи та залучення захисника.
Окрім того, міжміське транспортне сполучення на даний час відновлено, отже, перешкоди для участі у розгляді справи правопорушником відсутні. 
Зважаючи на викладені обставини, поведінка ОСОБА_1 свідчить про зловживання своїми процесуальними правами, свідоме затягування та не бажання брати участь у розгляді справи. 
Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). 
Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КУпАП). 
У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.
Враховуючи викладене, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. ст. 1, 245 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи та, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно із п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.
Дослідженими у судовому засіданні доказами доведено, що ОСОБА_1 29.03.2020 близько 15:30 год. та 01.03.2020 близько 22:30 год. у АДРЕСА_2 , словесно ображав нецензурною лайкою свою дружину ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою, що завдало ОСОБА_2 моральних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, тобто застосував домашнє насильство у формі психологічного насильства, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що викладений у постанові місцевого суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 504051 від 02.03.2020 (а.с. 2);
заявою ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 29.02.2020 (а.с. 4);
поясненнями дочки ОСОБА_3 від 02.03.2020 (а.с. 6);
поясненнями дружини ОСОБА_2 від 29.02.2020 (а.с. 8);
довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_3 від 02.03.2020 (а.с. 3);
протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 504052 від 03.03.2020 (а.с. 18);
заявою ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 01.03.2020 (а.с. 21);
поясненнями дружини ОСОБА_2 від 01.03.2020 (а.с. 22);
поясненнями дочки ОСОБА_3 від 01.03.2020 (а.с. 23);
довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 03.03.2020 (а.с. 19).
Доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 відносно того, що місцевий суд не мав права розглядати справу та притягати його до адміністративної відповідальності 24.04.2020, оскільки порушено строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначений ч. 2 ст. 277 КУпАП, є безпідставними враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, розглядаються протягом доби.
Водночас згідно з вимогами ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від підписання складених стосовно нього протоколів про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР18 № 504052 від 03.03.2020, якими, зокрема, повідомлялось, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Новоархангельському районному суді Кіровоградської області.
Згідно із рапортами старшого лейтенанта поліції ДОП Новоархангельського ВП ГВП ГУНП в Кіровоградській області Солов`я В.С. від 17.03.2020 та від 23.03.2020 під час виконання протоколів від прохань поліцейського прибути до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 відмовлявся (а.с. 13, 28).
Після чого, 23.04.2020 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області отримано два матеріали справи про адміністративні правопорушення № 394/280/20 та № 394/281/20 за вищезазначеними протоколами, які, в цей же день, постановою суду об`єднанні в одну справу з присвоєнням № 394/280/20 (а.с. 1, 15, 17).
24.04.2020, на наступний день після отримання справи судом, у призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та не був затриманий і доставлений до суду правоохоронним органом, оскільки згідно рапорту ДОП Новоархангельського ВП ГВП ГУНП в Кіровоградській області Солов`я В.С. від 24.04.2020 та доданого до нього відеозапису неможливо доставити у судове засідання ОСОБА_1 , оскільки він відмовився від отримання повістки про виклик до суду на 24.04.2020 (а.с. 31-32).
У зв`язку з цим, постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2020 ОСОБА_1 піддано приводу в судове засідання призначене на 27.04.2020 о 14:00 год (а.с. 33).
Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.04.2020 стосовно ОСОБА_1 повторно застосовано привід у судове засідання призначене на 29.04.2020 о 10:00 год., оскільки згідно з рапортом ДОП Новоархангельського ВП ГВП ГУНП в Кіровоградській області Солов`я В.С. від 27.04.2020 здійснити привід ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 27.04.2020 о 14:00 год. не було можливим, так як він відсутній за місцем проживання (а.с. 35-36).
29.04.2020 відбувся розгляд даної справи за участю ОСОБА_1 .
Отже, перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 умисно ухилявся від прибуття до суду для розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та своїми діями перешкодив місцевому суду розглянути справу в строк, визначений ч. 2 ст. 277 КУпАП.
Разом з цим, місцевим судом були здійснені усі належні заходи для організації розгляду даної справи з дотриманням визначеного законом строку.
Вищезазначеним спростовуються також доводи апелянта про те, що місцевий суд без законних підстав застосував привід щодо ОСОБА_1 ,  а органи Національної поліції не забезпечили явки  ОСОБА_1  до суду в дні вчинення правопорушень 29.02.2020 та 01.03.2020, оскільки ч. 2 ст. 268 КУпАП разом з обов`язковістю присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, визначає і можливість піддання приводу цієї особи у разі її ухилення від явки на виклик до суду.
Твердження апелянта, про те, що протоколи про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР 18 № 504052 від 03.03.2020 складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в них не зазначено свідків, їх копії не надавались ОСОБА_1 на місці події, а від отримання їх копій ОСОБА_1 не відмовлявся в присутності двох свідків є безпідставним, враховуючи наступне.
За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються дата і місце його складення; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Згідно із ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протоколи про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР 18 № 504052 від 03.03.2020 складені не на місці адміністративного правопорушення, а тому надання їх другого примірнику ОСОБА_1 саме на місці адміністративного правопорушення було неможливим.
При цьому, КУпАП не передбачає обов`язкової присутності двох свідків при відмові ОСОБА_1 від отримання другого примірнику протоколу про адміністративне правопорушення.
До протоколів про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР 18 № 504052 від 03.03.2020 додано, зокрема, пояснення ОСОБА_3 щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення.
Разом з цим, ОСОБА_1 від підписання зазначених протоколів відмовився, мотивів свого відмовлення від підписання протоколів не виклав, зауважень щодо незазначення в протоколах відомостей про ОСОБА_3 саме, як свідка та щодо додання її пояснень стосовно обставин адміністративного правопорушення до протоколів не подавав, клопотань про виклик ОСОБА_3 у якості свідка до суду не подавав.
Отже, протоколи про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 504051 від 02.03.2020 та серії АПР 18 № 504052 від 03.03.2020 складені з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП і вручені відповідно до вимог ст. 272 КУпАП, а права ОСОБА_1 , визначені ст. 268 КУпАП, не порушені.
Посилання в апеляційній скарзі на наказ Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15, яким затверджено Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення є помилковим, оскільки цей Порядок визначає механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачені ст.ст. 188-39, 188-40, 212-3 КУпАП, уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Інших переконливих доводів, щодо незаконності постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
При накладені адміністративного стягнення, судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення  у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин та направлено ОСОБА_1 для проходження програми кривдників строком на 3 (три) місяці - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточно й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду                                                   В.В. Драний