Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р. 	Справа № 480/4074/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020, по справі № 480/4074/19
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Державної податкової служби у Сумській області                  
про визнання вимоги протиправною та нечинною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області від 23.05.2019 № Ф-7165-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що вимога є підробленою, оскільки посвідчена підробленою печаткою, на якій відсутнє зображення Державного Герба України, та підписана неуповноваженою особою.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, 14.02.2005 ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Сумській області.
23.05.2019 Головним управлінням ДФС у Сумській області сформована вимога № Ф-7165-54 про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 19567,38 грн. 
Позивач, не погоджуючись із вимогою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не повідомлено обставин, які б були підставою для скасування вимоги та звільнення його від обов`язку зі сплати єдиного внеску.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-УІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464-УІ встановлено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці; фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність; члени фермерського господарства; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-УІ, платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Так, за даними картки обліку платника податків позивачу за 1 квартал 2017 року нараховано 2112 грн. єдиного внеску, за 2-4 квартал 2017 року - 6336 грн.,  19.04.2018 р.  за 1-й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн.; 19.07.2018 р.  за 2-й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн.; 19.10.2018 р. за 3-й квартал 2018 р. нараховано 2457, 18 грн., за 4 квартал 2018 року нараховано 2457,18  грн.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.9 Закону № 2464-УІ).
Фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464-УІ у редакції, що діяла до 10.10.2017 року).
Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464-УІ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2014 р. №77-УІІІ, у редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-УІІІ).
Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону № 2464-УІ, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Згідно з п. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Так, незгода позивача із оскаржуваною податковою вимогою Головного управління ДПС у Сумській області обґрунтована твердженням, що така вимога є підробленою, оскільки посвідчена підробленою печаткою, на якій відсутнє зображення Державного Герба України, та підписана неуповноваженою на те особою.
В силу ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Із дослідженої апеляційної скарги позивача встановлено, що її доводи є аналогічними до обґрунтувань позовної заяви, із якими колегія суддів не погоджується та зазначає наступне.
Відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України  (з урахуванням статей 42 та 58 Кодексу) розроблений Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, який визначає механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами.
Дія цього Порядку поширюється на платників податків, у яких виник податковий борг.
Розділом III зазначеного акту визначений Порядок формування контролюючими органами податкової вимоги.
Згідно з п. 1 розд. III Порядку, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних  інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.
Пунктом 5 розд. III Порядку передбачено, що форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.
Дослідивши оскаржувану податкову вимогу колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що остання містить всі передбачені реквізити, складена у відповідності до вимог чинного законодавства.
При цьому, щодо доводів позивача про відсутність на печатці податкового органу, якою засвідчена оскаржувана вимога, Державного Гербу України, що відповідає опису, наданому у ч. 6 ст. 20 Конституції України, колегія суддів вказує таке.
Відповідно до постанови Верховної Ради України № 2137-XII від 19.02.1992, затверджено тризуб як малий  герб України, вважаючи його головним елементом великого герба України. Зображення Державного герба України поміщується на печатках органів державної влади і державного управління, грошових знаках та знаках поштової оплати, службових посвідченнях, штампах, бланках державних установ з обов`язковим додержанням пропорцій зображення герба, затвердженого пунктом 1 цієї Постанови.
28.06.1996 прийнята Конституція України, ст. 20 якої Тризуб проголошено головним елементом Великого Державного герба України. Тризуб визначався як знак княжої держави  Володимира Великого і малий Державний герб України. Головним елементом великого Державного Герба України є Знак Княжої Держави Володимира Великого (малий Державний Герб України).
Отже, зображення Державного Герба України на печатках, бланках державних установ, відповідає вимогам чинного законодавства.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо підписання оскаржуваної вимоги від імені податкового органу особою, що не мала відповідних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, відповідно до п. 1 якого Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Відповідно до п. 7 Положення ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.
Перелік територіальних органів Державної фіскальної служби визначений постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", в якому наведено, в тому числі, Головне управління ДФС у Сумській  області.
Відомості про Головне управління ДФС у Сумській області містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено, що вказану юридичну особу створено розпорядчим актом - постановою Кабінету Міністрів України  № 311 від 06.08.2014.
Так, наказом начальника Головного управління ДФС у Сумській області О. Мазуренка від 17.05.2019 № 959 надано повноваження начальнику управління у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області Куріцькому Р.В. на виконання певних функцій, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з  питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. 
Таким чином, оскаржувана вимога підписана начальником управління у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області Р. Куріцьким, тобто уповноваженою на те посадовою особою податкового органу.
Інші доводів в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , що є  підставою для скасування вимоги та звільнення позивача від обов`язку зі сплати єдиного внеску, не наведено.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржувана вимога прийнята Головним управлінням ДФС України в Сумській області в межах наданих законом повноважень та у спосіб, встановлений законом, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 по справі № 480/4074/19  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов