Постанова
Іменем України
29 липня 2020 року
м. Київ
справа № 462/266/15-ц
провадження № 61-6625св19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є.В., 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», 
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
та за зустрічним позовом 
позивач -  ОСОБА_2 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року у складі судді Палюх Н.М. та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у складі колегії суддів:  Копняк С.М., Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У  січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та з врахуванням уточнень позовних вимог, просив про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 44 741 доларів США 07 центів. 
Позов мотивовано тим, що 27 вересня 2007 року ОСОБА_1 було надано кредит на споживчі потреби у розмірі 41 000 дол. США, із відсотковою ставкою 12,45 % річних та терміном повернення кредиту до 26 вересня              2037 року. Факт отримання ОСОБА_1 вказаних кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 964 від 27вересня 2007 року.
10 жовтня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 11-1/690к-07 від              27 вересня 2007 року про наступне: 1. Сторони домовились внести зміни              до Договору, виклавши пункти 1.1., 1.1.1., 1.1.2. Договору у наступній редакції та доповнити Договір пунктом 1.1.3.: 1.1. Кредитор надав Позичальнику                на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 41 000 доларів США, а Позичальник, прийняв та належним чином використав ці грошові кошти на цілі зазначені в Договорі, Позичальник також зобов`язується повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в наступному порядку: 1.1.1. з 10 жовтня 2009 року та до 03 листопада 2009 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка - 7,12 % річних; підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі 38,85 % річних; 1.1.3. з 04 листопада               2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка - 12, 95 % річних; підвищена процентна ставка            (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 38,85 % річних. Також, 04 листопада 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року про наступне: 1.1.1. з                  04 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка - 7, 12 % річних; підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 15, 12 % річних; 1.1.3. а починаючи з 10.10.2015 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: процентна ставка - 12, 95 % річних; підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 20, 95 % річних.
30 вересня 2014 року та 13 січня 2015 року банком було направлено відповідачу ОСОБА_1 вимоги про сплату заборгованості, однак дані вимоги таким залишено без реагування.
Для забезпечення виконання кредитного договору 27 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язується перед позивачем відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Проте відповідачі свої обов`язки за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_1 припинив погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, згідно обумовленого графіку, а ОСОБА_2 не забезпечив погашення таких, чому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що станом                  на 22 грудня 2014 року становить 44 741, 07 дол. США, в тому числі                     262, 37 дол. США простроченої заборгованості по сумі кредиту,                               37 174, 57 дол. США суми дострокового стягнення кредиту,                                           7 267, 01 дол. США відсотків та 37, 12 дол. США пені.
В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 у березні 2015 року подав до суду зустрічний позов до ПАТ „Універсал Банк" про визнання договору поруки від 27 вересня 2007 року припиненим. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 вересня 2007 року між ним та банком було укладено договір поруки, за умовами якого він зобов`язується перед кредитором відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_1 у повному обсязі, в тому числі за сплату відсотками за користування кредитом. Пунктом 1 даного договору поруки визначено зміст забезпечення порукою зобов`язання, його розмір, термін та порядок виконання, зокрема сплату процентів за користування кредитом у розмірі 12, 45 % річних. Згідно п.11.1 кредитного договору для розрахунку сум процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та інших платежів пов`язаний з виконанням умов даного договору, сторони приймають за кредитний рік - фактичну кількість днів в календарному році; календарний місяць - фактичну кількість днів в календарному році; календарний період - фактичну кількість днів в такому періоді. Тобто нарахування процентів здійснювалося за методом «факт/факт». Згідно п. 11 Договору поруки всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться в письмовій формі шляхом укладання додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками Сторін. Відтак, між                     ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено дві додаткові угоди                   від 10 жовтня 2009 року та від 04 листопада 2009 року до кредитного договору, якими було внесено зміни в порядок нарахування процентів та збільшено процентну ставку. Вважає, що за рахунок зміни порядку нарахування відсотків відбулось підвищення відсотків та збільшення обсягу його відповідальності. Зміна основного зобов`язання, а саме зміна методу нарахування процентів на «30/360» та підвищення розміру процентів по кредитному договору з ним не погоджувалося. За наведеного, порука за договором поруки від 27 вересня 2007 року є припиненою.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року, яке залишене без зміни постановою Львівського апеляційного суду                   від 28 лютого 2019 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1  в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року у розмірі               44 741 долари 07 центів США (сорок чотири тисячі сімсот сорок один долари 07 центів США). Вирішено питання судових витрат. В решті вимог відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим задоволено.
Визнано припиненим договір поруки, укладений 27 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 . 
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції.              з висновком яким погодився апеляційний суд, виходили з того, що останній, як боржник, порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 26 березня 2010 року, тому відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору позикодавець вправі вимагати в позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором, в тому числі пені за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день простроченого платежу за весь час прострочення.
Відмовляючи у задоволенні первісного позову до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з нього, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2010 року та задовольняючи його зустрічні позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції,  з висновком яким погодився апеляційний суд,  виходили з того, що укладаючи додаткові угоди до кредитного договору, якими було змінено порядок нарахування відсотків, внаслідок чого відбулось підвищення відсотків та збільшення обсягу відповідальності поручителя, сторони кредитного договору поручителя про це не повідомили, і відповідні зміни до договору поруки у зв`язку із змінами до кредитного договору не вносилися, що відповідно до приписів ч.1 ст. 559 ЦК України є підставою для визнання поруки припиненою, а відтак і для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителя.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2019 року надійшла до Верховного Суду касаційна скарга               ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова                       від 14 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду               від 25 липня 2018 року, в якому просить судові рішення скасувати та постановити нове,  яким у задоволенні позову до нього відмовити. 
Находження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Залізничного районного суду м. Львова цивільну справу               № 462/266/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим.
У липні 2019 року  справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи,  не застосували ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст. 638 ЦК України. 
Зазначає, що до  Кредитного договору № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що у Кредитному договорі № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року відсутні істотні умови, які передбачені для такого виду договорів, а отже сторони цього кредитного договору не досягли згоди з усіх істотних умов. Тому цей кредитний договір з додатком є неукладеними. Відтак, такий неукладений кредитний договір не створює для ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банку» жодних прав та обов`язків, а тому внесення будь-яких змін у цей неіснуючий договір також не породжує жодних прав та обов`язків. Адже неможливо внести зміни чи доповнення у те, чого немає.
Відзив на касаційну скаргу 
Відзив до Верховного Суду не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом  першої та апеляційної інстанції встановлено, що 27 вересня 2007 року ОСОБА_1 отримав у ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» кредит на споживчі потреби у розмірі 41 000 дол. США,              із відсотковою ставкою 12, 45 % річних та терміном повернення кредиту                    до  вересня 2037 року, про що сторони уклали кредитний договір                                     № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року з Додатком № 1 та Додатком № 2 до такого (а.с.12-16, 17-18, 19-22).
Відповідно до п. 10.3. даного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного Договору, а Позичальник зобов`язаний повернути Банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані Банку.
Факт отримання ОСОБА_1 вказаних кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 964 від 27 вересня 2007 року (а.с.40).
10 жовтня 2009 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року про наступне (а.с.23-24):
1. Сторони домовились внести зміни до Договору, виклавши пункти 1.1, 1.1.1.,
1.1.2. Договору у наступній редакції та доповнити Договір пунктом 1.1.3.:
1.1. Кредитор надав Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 41 000 доларів США, а Позичальник, прийняв та належним чином використав ці грошові кошти на цілі зазначені в Договорі, Позичальник також зобов`язується повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в наступному порядку:
1.1.1. з 10 жовтня 2009 року та до 03 листопада 2009 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:
- процентна ставка - 7,12 % річних;
- підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі 38,85 % річних;
1.1.3. з 04 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:
- процентна ставка - 12, 95 % річних;
- підвищена процентна ставка (за користування-коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 38, 85 % річних.
04 листопада 2009 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року про наступне (а.с.25-33):
1.1.1. з 04 листопада 2009 року та до 09 жовтня 2010 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі:
-процентна ставка - 7,12 % річних;
-підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 15,12 % річних;
1.1.3. а починаючи з 10 жовтня 2015 року включно, Позичальник зобов`язується сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі
- процентна ставка - 12, 95 % річних;
-підвищена процентна ставка (за користування коштами понад встановлений строк/терміни погашення) у розмірі - 20, 95 % річних.
Проте ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов`язання, зокрема з 10 листопада 2013 року, припинив погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-9)
30 вересня 2014 року та 13 січня 2015 року ПАТ «Універсал Банк» направлялися на адресу відповідача ОСОБА_1 вимоги про сплату заборгованості, однак такі останнім залишено без реагування (а.с.46, 47, 48).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсною угоди - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
27 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір поруки, на підставі якого поручитель, яким виступив ОСОБА_2 , поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року (а.с.34).
Пунктом 1 даного договору поруки визначено зміст забезпечення порукою зобов`язання, його розмір, термін та порядок виконання, зокрема сплату процентів за користування кредитом у розмірі 12, 45 % річних.
Згідно п. 3 договору поруки відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання за Кредитним договором.
Згідно п. 11.1 кредитного договору для розрахунку сум процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та інших платежів пов`язаний з виконанням умов даного договору, сторони приймають за кредитний рік - фактичну кількість днів в календарному році; календарний місяць - фактичну кількість днів в календарному році; календарний період - фактичну кількість днів в такому періоді. Тобто, нарахування процентів здійснювалося за методом «факт/факт». Відповідно до п. 11 договору поруки всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться в письмовій формі шляхом укладання додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками Сторін.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року від 04 листопада 2009 року до кредитного договору № 11-1/690 к-07 від 27 вересня 2007 року було укладено дві додаткові угоди б/н від 10 жовтня 2009 року та від 04 листопада 2009 року, якими було внесено зміни в порядок нарахування процентів, що здійснюється щоденно а методом нарахування процентів «30/360» (п. 2.7 додаткової угоди б/н від 04 листопада 2009 року) та збільшено процентну ставку до 12, 95 % річних (п1.1.3. додаткових угод).
Судами встановлено, що  за рахунок зміни порядку нарахування відсотків відбулось підвищення відсотків та збільшення обсягу відповідальності поручителя.
Мотивувальна частина.
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних 
Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, викладені у відзиві, Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, суд першої та апеляційної інстанції, встановив, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 26 березня 2010 року, то, відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору (п. 10.3 кредитного договору) позикодавець вправі вимагати в позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором, в тому числі пені за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день простроченого платежу за весь час прострочення (п. 9.1. кредитного договору).
А отже, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції про задоволення вимог банку саме у цій частині частково та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №11-1/690к-07 від 27 вересня 2007 року у розмірі 44 741 доларів США 07 центів.
В частині визнання договору поруки припиненим суди вірно виходили з наступного.
27 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір поруки, на підставі якого поручитель, яким виступив ОСОБА_2 , поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 11-1/690к-07                      від 27 вересня 2007 року.
Так, судами встановлено, що 10 жовтня 2009 року від 04 листопада 2009 року до кредитного договору № 11-1/690 к-07 від 27 вересня 2007 року було укладено дві додаткові угоди б/н від 10 жовтня 2009 року та від 04 листопада 2009 року, якими було внесено зміни в порядок нарахування процентів, що здійснюється щоденно а методом нарахування процентів «30/360»                                (п. 2.7 додаткової угоди б/н від 04 листопада 2009 року) та збільшено процентну ставку до 12, 95 % річних (п1.1.3. додаткових угод).
Тобто, суди вірно встановили, що за рахунок зміни порядку нарахування відсотків відбулось підвищення відсотків та збільшення обсягу відповідальності поручителя.
При цьому, поручителя ОСОБА_2 не було повідомлено про такі зміни у порядку нарахування процентів та збільшення процентної ставки, і відповідні зміни до договору поруки у зв`язку із змінами до кредитного договору не вносилися, що також підтверджується поясненнями представника відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком і тягне припинення поруки.
Зазначення в договорі поруки про можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати не звільняє сторони основного зобов`язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні.
Отже, суди встановили всі фактичні обставини справи та прийшли до обґрунтованого висновку, що порука припинилася 10 жовтня 2009 року та узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-100цс12, від 10 жовтня 2012 року у справі №6-112цс12, від 25 вересня 2013 року у справі №6-97цс13, від 21 січня 2015 року у справі №6-36335св14.
За вище наведених обставин, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суд першої та апеляційної інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування судового рішення - відсутні, доводи касаційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої та апеляційної інстанції. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої  судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення  Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. М. Сімоненко
 
А. А. Калараша
 
Є. В. Петров