Номер провадження: 22-ц/813/2196/20 
Номер справи місцевого суду: 520/17216/15-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року                                                                         м. Одеса
головуючого - Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О. М.,
за участю секретаря – Бикової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства "Укрсиббанк" – Порчинського Олександра Івановича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

21 грудня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк»» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13.11.2007 року між АКІБ «УкрсСиббанк» (3 21.12.2009 року ПАТ «УкраСиббанк» згідно вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до яких нове повне найменування Банку стало «ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11251211000 (арк. справи 19-24).
Відповідно до умов вище зазначеного договору ПАТ «УкрсСиббанк» надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) у сумі 83 000,00 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 згідно графіком погашення кредиту відповідно до додатку №1 (а.с. 25-30) до договору, але у будь-якому випадку повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 13.11.2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,90 % річних.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника прийнята порука ОСОБА_2 згідно договору поруки № 157490 від 13.11.2007 року. (а.с. 31-32)
Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 83 000.00 дол. США.
Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по кредитному договору та відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором поруки не виконують, внаслідок чого станом на 08.12.2015 р. утворилася заборгованість за кредитним, що складає:
-54 202,42 дол. США – заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість розмірі 2 882,42 дол. США за строк з 10.04.2015 року по 08.12.2015 року.
-8 409.63 дол. США – заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7 797,16 дол. США за строк з 01.10.2014 року по 30.11.2015 року
-11 079.75 – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк 11.04.2015 року по 08.12.2015 року.
-46 762.65 грн – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.12.2014 року по 08.12.2015 року.
З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідачів в рівних частках заборгованість по процентам та кредиту в розмірі 62 612,05 дол. США, по пені у розмірі 57 842.31 грн та судові витрати у розмірі 22 892,08 грн у рівних частках з кожного.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задоволено (а.с. 79-81).
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11251211000 від 13 листопада 2007 року в розмірі 62 612 (шістдесят дві тисячі шістсот дванадцять) доларів 05 центів США та по пені в розмірі 57 842 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 31 копійку, з яких:
- заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 10 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 54 202 (п`ятдесят чотири тисячі двісті два) долари 42 центи США;
- заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року - 8 409 (вісім тисяч чотириста дев`ять) доларів 63 центи США;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 11 079 (одинадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 75 копійок;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року - 46 762 (сорок шість тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 56 копійок.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 892 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 08 копійок.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 року по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 113-114).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково (а.с. 204-206).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11251211000 від 13 листопада 2007 року в загальному розмірі 62 612 (шістдесят дві тисячі шістсот дванадцять) доларів 05 центів США та по пені в розмірі 57 842 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 31 копійку, з яких: - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 10 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 54 202 (п`ятдесят чотири тисячі двісті два) долари 42 центи США; - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року - 8 409 (вісім тисяч чотириста дев`ять) доларів 63 центи США; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 11 079 (одинадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 75 копійок; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року - 46 762 (сорок шість тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 56 копійок.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору за кредитним договором №11251211000 від 13 листопада 2007 року в загальному розмірі 62 612 (шістдесят дві тисячі шістсот дванадцять) доларів 05 центів США та по пені в розмірі 57 842 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 31 копійку з ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 892 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто дві) гривні 08 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором у сумі 62 612,05 дол. США та мені в розмірі 57 842,31 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в той час же вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , як солідарного боржника за кредитним договором не підлягають задоволенню внаслідок припинення дії договору поруки.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

«06» грудня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі (а.с.210-217).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи

У поданій апеляційні скарзі ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено:
-з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими
- з невідповідністю висновків суду, що викладені в оскаржуваному рішенні фактичним обставинам справи
- з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про припинення договору поруки та безпідставно застосував до спірних правовідносин ч. 1 статті 559 УК України, так як укладення додаткової угоди від 13.11.2007 року не призвело до збільшення обсягу відповідальності.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що первісні умови кредитного договору (п 5.1) передбачають можливість зміни відсоткової ставки, не встановлюючи обмежень щодо розміру такого збільшення. Умови додаткової угоди від 13.11.2007 року лише доповнюють умови кредитного договору абзацом, яким встановлено розмір максимального збільшення відсоткової ставки шляхом вказівки конкретного розміру такого збільшення. Апелянт зазначає, що додаткова угода направлена на обмеження розміру збільшення відсоткової ставки, оскільки первісні умови обмеження розміру збільшення не встановлював. Таким чином, ПАТ «УкрсСиббанк» звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що додаткова угода деталізує порядок та умови можливого збільшення відсоткової ставки на підставі п. 5.2 кредитного договору, але не змінює існуючих зобов`язань та не змінює існуючу ставку.
З огляду на вказане в апеляційній скарзі, ПАТ «УкрСиббанк» вважає, що Банком дотримано норм законодавства, оскільки згоди поручителя на зміну умов основного договору, у наслідок якої обсяг відповідальності не збільшується - не вимагається. ПАТ «МТБ Банк» у поданій апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрсСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до закінчення дії карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р., адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» з наступними змінами передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до закінчення дії карантину зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у від справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

05 лютого 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду під головуванням судді Журавльова О.Г апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року - залишено без руху.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 березня 2019 року під головуванням судді Журавльова О.Г відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Ухвалою від 03.05.2019 року колегією суддів Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І., Комлевої О.С. справу призначено до розгляду.
Розпорядженням № 5104 щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.11.2019 року у відповідності до п. 3.12 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів під головуванням судді Князюка О.В.
Ухвалою суду від 07.11.2019 у складі колегії суддів цивільної палати Одеського апеляційного суду справу прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В. та призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11251211000.
Відповідно до п.п.1.1.,1.2,1.3. зазначеного кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 83 000 (вісімдесят три тисячі) доларів США, під 12,90% річних, який зобов`язалась повернути не пізніше 13 листопада 2028 року, в порядку і на умовах визначених договором.
Згідно з п.4.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в порядку, передбаченому умовами договору.
Умовами договору поруки №157490 від 13 листопада 2007 року, укладеному між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 , є той факт, що останній на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.
Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».
Банк виконав умови кредитного договору надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти сумою 83000,00 дол. США., а останній не виконує покладені на нього зобов`язання з повернення кредитних коштів так само їх не виконує і поручитель.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання, згідно розрахунку, станом на 08 грудня 2015 року, заборгованість за кредитним договором складає 62 612 (шістдесят дві тисячі шістсот дванадцять) доларів 05 центів США та по пені в розмірі 57 842 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 31 копійку, з яких: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 10 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 54 202 (п`ятдесят чотири тисячі двісті два) долари 42 центи США; заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року - 8 409 (вісім тисяч чотириста дев`ять) доларів 63 центи США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 11 079 (одинадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 75 копійок; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року - 46 762 (сорок шість тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 56 копійок.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції залишити скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити в повному обсязі.
Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.
Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.
У зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.
Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України, встановлення нового розміру процентів призводить, що призводить до збільшення розміру обсягу відповідальності, є підставою для припинення поруки.
Як вбачається з матеріалів справи 13 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11251211000 від 13.11.2007 року, пунктом 1.5 доповнено пункт 5.2 договору новим абзацом наступного змісту: у випадку настання обставин: - передбачених пунктом «а», «б» пункту 5.2 договору – процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п. 1.3.1 Кредитного договору.
Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору передбачено, що процентна ставка може бути змінена в порядку і на умовах, визначених договором. За змістом вказаного пункту первісного договору наведено підстави для можливості збільшення відсоткової ставки, а саме: відповідно до законодавства України. Зокрема статті 651 ЦК України, сторони погодили (п.5.2 кредитного договору), що банк згідно умов пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки у разі:
а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема неналежного виконання умов цього догову та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором та/або
б) погіршення фінансового стану позичальника. Документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасне погашення заборгованості та/або виконання інших зобов`язань позичальника за цим договором, та/або
в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ, та/або підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункти за бланковими кредитами «овертайм» НБУ з дати укладення цього договору чи останньому перегляді процентної стави.
Отже, первісні умови кредитного договору (а саме п 5.1) передбачають можливість зміни відсоткової ставки, не встановлюючи обмежень розміру такого збільшення, тобто – у будь-якому розмірі.
Умовами додаткової угоди від 13.11.2007 року лише доповнено умови кредитного договору абзацом, яким встановлено розмір максимального збільшення відсоткової ставки шляхом вказівки конкретного розміру такого збільшення (так як у первісній редакції такий розмір не визначено).
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, приходить до висновку, що додаткова угода від 13.11.2007 року направлена на обмеження розміру збільшення відсоткової ставки, оскільки первісними умовами кредитного договору таких обмежень встановлено не було.
Колегія суддів, вважає за необхідне також зазначити той факт, що додаткова угода деталізує порядок та умови можливого збільшення відсоткової ставки на підставі п. 5.2 кредитного договору, але не змінює зміст існуючих зобов`язань та не змінює існуючу ставку.
На зміну умов основного договору, унаслідок яких обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається. Такі зміни не є підставою для застосування наслідків передбачених ч. 1 статті 559 ЦК України
Первісними умовами кредитного договору визначено можливість збільшення відсоткової ставки без зазначення конкретного розміру – тобто в будь-якому розмірі.
Передбачене кредитним договором право перегляду Банком встановленої процентної ставки включає і можливість її збільшення. Фактично процентна ставка за кредитним договором не змінювалася.
Враховуючи те, що підвищення процентної ставки було передбачено умовами кредитного договору, а ОСОБА_2 поручалася за виконання умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення зобов`язань за договором поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.
Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 у справі № 682/2509/15-ц.
Разом із тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, що з 13 листопада 2007 року нарахування відсотків на залишок кредиту здійснювалося банком за процентною ставкою 12,9%, що підтверджує доводи апеляційної скарги про те, що процентна ставка нарахування на залишок кредиту позикодавцем не змінювалась.
Апеляційний суд, установив, що додатковою угодою до кредитного договору було уточнено порядок нарахування кредитором пені при порушенні термінів сплати грошових зобов`язань. Зазначені зміни не призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому правильними є висновки про відсутність підстав для застосування частини першої статті 559 ЦК України.
Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, у якому зазначено розмір виданого кредиту, суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов`язання, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, періоди і суми виникнення заборгованості. Відповідач на спростування розміру наявного в них боргу за кредитним договором належних та допустимих доказів не надали.
Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, у якому зазначено розмір виданого кредиту, суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов`язання, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, періоди і суми виникнення заборгованості.
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки колегія суддів задовольнила апеляційну скаргу, судові витрати ПАТ «УкрСиббанк» за подачу позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню відповідачами у справі, солідарно: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

РЕЗУЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» – задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси, від 26 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр-т Московський, рахунок №29090000000113, ЄДРПОУ 09807750, МФО 351005) заборгованість за кредитним договором №11251211000 від 13 листопада 2007 року в розмірі 62 612 (шістдесят дві тисячі шістсот дванадцять) доларів 05 центів США та по пені в розмірі 57 842 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 31 копійку, з яких:
- заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 10 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 54 202 (п`ятдесят чотири тисячі двісті два) долари 42 центи США;
- заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість за строк з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2015 року - 8 409 (вісім тисяч чотириста дев`ять) доларів 63 центи США;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11 квітня 2015 року по 08 грудня 2015 року - 11 079 (одинадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 75 копійок;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12 грудня 2014 року по 08 грудня 2015 року - 46 762 (сорок шість тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 56 копійок.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр-т Московський, рахунок № НОМЕР_3 , ЄДРПОУ 09807750, МФО 351005) витрати по сплаті судового збору в розмірі 57 230 (пятдесят сім тисяч двісті тридцять) гривні 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31.07.2020 року.

Головуючий:                                                                                                         О.В. Князюк

Судді:                                                                                                                          А.П. Заїкін

                                                                                                                О.М. Таварткіладзе