ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2020 року 
м. Харків
Справа № 640/15588/19 
Провадження №22-ц/818/2474/20
Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого: Хорошевського О.М.,
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участі секретаря: Пузікової Ю.С. 
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірина Володимирівна,
третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3  на рішення  Київського районного  суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року, постановлене суддею Якушею Н.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
встановив:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 10 липня 2019 року ПН ХМНО Калінчук Іриною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за №856 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплаченої в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми в розмірі 6 117 360,00 грн., що є еквівалентом 240 000 доларів США 00 центів на підставі Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081, посвідченого ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року за реєстровим №600 з усіма змінами та доповненнями; витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 61 174,00 грн., разом 6 178 534,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 липня 2019 року ПН ХМНО Калінчук І.В. на користь ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №856, шляхом стягнення з нього частини заборгованості на підставі Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081. Про цей виконавчий напис позивачу стало відомо з матеріалів виконавчого провадження, під час ознайомлення з якими з`ясовано, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №856, виданого 10 липня 2019 року. Зазначеним виконавчим написом запропоновано стягнути з нього «невиплачену в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми у розмірі 6 117 360,00 грн., що є еквівалентом 240 000 доларі США 00 центів на підставі Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081, посвідченого ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року за реєстровим №600 з усіма змінами та доповненнями; строк за який проводиться стягнення - з 01.10.2018 року по 10.07.2019 року; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 61 174,00 грн., разом 6 178 534,00 грн. Зазначений виконавчий напис набирає законної сили з моменту його вчинення і може бути пред`явлений до виконання до державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення». Зазначив, що цей виконавчий напис було здійснено за Іпотечним договором від 28.02.2008 р. №830/27/14-4/48/8-081, укладеним між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» на забезпечення виконання зобов`язань позивача за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28 лютого 2008 року. Вказав, що за Іпотечним договором від 28.02.2008 року №830/27/14-4/48/8-081 раніше вже здійснювались виконавчі написи № НОМЕР_1 , вчинений ПН Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31.10.2017 року за період 22 березня 2016 року по 22 березня 2017 року та за №2835 від 27.11.2018 року, вчинений ПН ХМНО Малаховою Г.І. за період з 10.10.2015 року по 05.10.2018 року. Відтак, позивач наполягав, що виконавчі написи №2835 від 27.11.2018 та №856 від 10.07.2019 року охоплюють один і той же період часу та відповідно накладаються один на одного, що не може мати місце взагалі. При цьому, звертав увагу суду, що у Київському районним судом м. Харкова розглядається справа №640/4126/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису №2835 від 27.11.2018 року таким, що не підлягає виконанню. Зазначив, що відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, на момент вчинення виконавчого напису існували спори (у вищезазначених цивільних справах). У зв`язку з цим, за таких умов, звернення до нотаріуса та вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідало вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».
Рішенням Київського районного  суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року позовні вимоги   ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 липня 2019 року ПН ХМНО Калінчук І.В. та зареєстрований в реєстрі за №856 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплаченої в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми в розмірі 6 117 360,00 грн., що є еквівалентом 240 000 доларів США 00 центів на підставі Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081, посвідченого ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року за реєстровим №600 з усіма змінами та доповненнями; витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 61 174,00 грн., разом 6 178 534,00 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду перщої інстанції,  ОСОБА_2  в особі його представника  ОСОБА_3  звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Скарга містить посилання на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи є незаконним та необґрунтованим.
Вказує, що основою мотивування оскаржуваного рішення суду першої інстанції є висновок суду щодо оспорювання позивачем суми боргу в судовому порядку, а отже і відсутність факту безспірності та неможливість за даних обставин вчинити виконавчий напис нотаріусом. Натомість, така позиція суду першої інстанції є необґрунтованою та не відповідає а ні нормам матеріального права, а ні актуальним висновкам Верховного Суду.
Зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року по справі № 305/2082/14-ц суд відійшов від правового висновку у попередніх постановах та зазначив, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, оскільки спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).
Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.
Зазначає, що факт звернення ОСОБА_1 до суду щодо оскарження правочинів не спростовує висновок про безспірність заборгованості, а отже не може бути правовою підставою задоволення позовних вимог та свідчить про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції та правомірність дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.
Також зазначає, що для вчинення виконавчого напису відповідач подав нотаріусу всі передбачені зазначеним порядком документи, в тому числі і досліджений судом Договір факторингу від 31.08.2018 року, яким встановлена не сплачена позивачем сума заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 182 721,95 долар США 95 центів та процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому Основним договором нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору в сумі 71 986,28 доларів США, що загалом становить 254 708,23 доларів США. Даний розмір заборгованості є встановленим та не заперечувався позивачем в суді, та саме дана заборгованість стала підставою для звернення до нотаріуса для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Викладені обставини не були враховані судом першої інстанції, що і стало наслідком ухвалення незаконного необґрунтованого рішення суду, оскільки розмір заборгованості позивача перед відповідачем є встановленим наявними у справі доказами, не спростовувався ОСОБА_1 та є безспірним. Крім того, визначена сума боргу у виконавчому написі нотаріуса не перевищує зазначеної безспірної суми, а отже нотаріус належним чином дослідив ці обставини та підтвердження їх визначених переліком документами, що вкотре підтверджує законність виконавчого напису.
Також є необґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо відсутності всіх необхідних документів для вчинення нотаріусом виконавчого напису, зокрема мова йде про довідку фінансової установи про ненадходження платежу.
Крім того вважає, хибним висновок суду першої інстанції щодо неналежного направлення на адресу позивача письмової вимоги.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що 28 лютого 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4-4/12/8-105, відповідно до якого позикодавець передав у власність ОСОБА_1 строком до 10.02.20203 року грошові кошти у розмірі 240000 доларів США 00 центів, що на день складання цього договору дорівнювало 6403200,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, з метою забезпечення даного зобов`язання, що виникло на підставі вищезазначеного договору, між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №830/27/14-4/48/8-081, посвідчений ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року за реєстровим №600. 

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 були укладені Договори про внесення змін до Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081, посвідчений ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року за реєстровим №600, а саме: від 27.03.2008 року, від 16.12.2009 року, від 21.12.2011 року, від 06.03.2013 року, від 26.03.2015 року. Вказані Договори про внесення змін до Іпотечного договору є невід`ємними частинами Іпотечного договору та набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення.

31.08.2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК Карточка плюс» був укладений Договір передачі прав за Іпотечним договором №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, посвідчений ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року та зареєстрований в реєстрі №600, посвідчений 31.08.2018 року за реєстровим №13380, за яким новим Іпотекодержателем став ТОВ «ФК «Карточка плюс».

Також 31.08.2018 року був укладений Договір факторингу між АТ «УКРСОЦБАНК» та ТОВ «ФК Карточка плюс», за умовами якого АТ «УКРСОЦБАНК» відступило право грошової вимоги до боржників за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, що укладений між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 . Згідно п.1.2 Договору були відсуплені наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 182721,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладання цього договору становить 5167273,87 грн.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому Основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору в сумі 71986,28 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладання цього договору становить 2035731,47 грн.

В подальшому, 01.10.2018 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ОСОБА_2 був укладений Договір передачі прав за Іпотечним договором №№830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, посвідчений ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року та зареєстрований в реєстрі №600, посвідчений 01.10.2018 року за реєстровим №3724, за яким новим Іпотекодержателем став відповідач. 

01.10.2018 року ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ОСОБА_2 також було укладено Договір про відступлення права вимоги №30/08/18-У, за умовами якого ТОВ «ФК «Карточка плюс» відступило право грошової вимоги до боржників за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4-4/12/8-105 від 28.02.2008 року, що укладений між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 . Згідно п.1.2 Договору ТОВ «ФК «Карточка плюс» відступило ОСОБА_2 наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору в сумі 182721,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладання цього договору становить 5167273,87 грн.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому Основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору в сумі 71986,28 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладання цього договору становить 2035731,47 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20968 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» для погашення за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, заборгованості за кредитним договором за період з 22.03.2016 по 22.03.2017 року в сумі кредиту 182721,95 доларів США, заборгованості за відсотками користування кредитом 45237,81 долар США.

31.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за заявою ПАТ «УКРСОЦБАНК» про стягнення заборгованості за період з 10.10.2015 року по 12.09.2017 року, що включає строкову заборгованість - 154516,59 дол. США, прострочену заборгованість - 28205,36 дол. США, строкову заборгованість по нарахованих процентах - 54018,64 дол. США Загальна сума заборгованості 236791,34 дол. США. 

27.11.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2835, про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, що належить ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Стягнення заборгованості відбувалось за період з 10.10.2015 року по 05.10.2018 року згідно з Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4-4/12/8-105 від 28.02.2008 року та становила 254708,21 долар США, що складалось з заборгованості за кредитом - 182721,95 дол.США, заборгованості за процентами - 71986,28 дол.США.
10.07.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №856 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплачену в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми у розмірі 6117360 грн. 00 коп., що є еквівалентом 240000 доларів США 00 центів на підставі Іпотечного договору №830/27/14-4/48/8-081 від 28.02.2008 року, посвідченого ПН ХМНО Назаренко О.О. 28.02.2008 року та зареєстрованого в реєстрі №600, з усіма змінами та доповненнями. Строк, за який провадиться стягнення - з 01.10.2018 по 10.07.2019.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції висновку, що розмір заборгованості та його структура, який відповідачем запропоновано позивачу погасити у письмовій вимозі від 04 червня 2019 року (240000 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту), відрізняється від зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, оскільки у виконавчому написі було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 частину заборгованості у розмірі 240000 доларів США, яка виникла за період з 01.10.2018 року по 10.07.2019 року, що за своїм змістом не дають суду змоги дійти однозначного висновку, що вона є лише заборгованістю за тілом кредиту, про яку йдеться у вимозі, а надані нотаріусу документи не дають можливості встановити період нарахування цієї суми, перевірити її структуру та зміст. Більш того, представник відповідача не заперечував, що розмір заборгованості за тілом кредиту станом на день вчинення виконавчого напису дорівнювала 182721,95 доларів, що свідчить про те, що письмова вимога та виконавчий напис містять у собі неузгоджену інформацію про дійсний розмір заборгованості, який було запропоновано стягнути. 

В цьому випадку не може йти мова про безспірність суми заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі.

Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Як було встановлено судом, стягувач не надав, а нотаріус не перевірив наявність довідки фінансової установи про ненадходження платежу від боржника, тобто, не перевірив чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у вимозі ОСОБА_2 , та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, зокрема є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Під час вчинення оскарженого виконавчого напису від 10.07.2019, приватний нотаріус Калінчук І.В. діяла на підставі статті 18 ЦК України, статей 87-97 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на вимогу та на користь стягувача ОСОБА_2 пропонувала стягнути з ОСОБА_1 невиплачену в строк частину заборгованості у вигляді грошової суми у розмірі 6117360,00 грн., що є еквівалентом 240000 доларів CШA 00 центів на підставі Іпотечного договору 830/27/17-4/48/8-081.від 28.02.2008 року з усіма змінами та доповненнями; строк, за який провадиться стягнення - з 01.10.2018 по 10.07.2019 року.

Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку виконавчі написи вчиняються за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Досліджений судом іпотечний договір 830/27/17-4/48/8-081 від 28.02.2008 в редакції від 26.03.2015 (т. 2, а.с. 27) та договір про надання відновлювальної кредитної лінії №830/27/14-4/12/8-105 від 28.02.2008 з наступними змінами та доповненнями таким критеріям не відповідають: договір іпотеки не передбачає сплату грошових сум, а кредитний договір не є нотаріально посвідченим правочином.

Крім того, посилання представника відповідача в апеляційній скарзі, що висновок суду першої інстанції щодо неналежного направлення на адресу позивача письмової вимоги є хибним судова колегія не приймає, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Порядку щодо спливу 30- денного строку з моменту надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника, оскільки доказів направлення цієї вимоги за адресою місця реєстрації боржника, визначеною у Іпотечному договорі, немає. Так, повідомлення вважається надісланим, якщо є відміткаіпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно договорів про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №830/27/14-4/48-8-081, який посвідчений 28.02.2008 року ПН ХМНО Назаренко О.О., зареєстрований в реєстрі за №600, було засвідчено у реквізитах сторони іпотечного договору ОСОБА_1 зміну адреси місця його реєстрації боржника, при цьому вказана обставина зміни місця реєстрації боржника повинна була перевірятися нотаріусом Назаренко О.О. при посвідченні цих договорів про внесення змін та доповнень. Більш того, копії вказаних договорів про внесення змін та доповнень до іпотечного договору були надані нотаріусу ОСОБА_5 , тобто цей факт повинен був бути нею встановлений при вчиненні виконавчого напису. Відтак, суд першої інстанції дійшов закономірного висновку про те, що направлення нотаріально посвідченої вимоги 04.06.2019 року стягувачем на адресу позивача, яка не відповідала дійсності його дійсному місцю реєстрації та фактичного перебування, не може вважатися його належним повідомленням.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи сторін і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені належними та допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого районним судом рішення і не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому колегія суддів їх відхиляє.
Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.1,2, 12, 13, 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3  - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного  суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий -        О.М. Хорошевський
Судді -        І.В. Бурлака
       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 вересня 2020 року