ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1599/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/2266/19 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Демократичне об`єднання майбутнього+»;
третя особа: Черкаська міська рада;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Демократичне об`єднання майбутнього+», третя особа: Черкаська міська рада, про визнання недійсними загальних зборів співвласників ОСББ, що викладені у протоколах, скасування протоколів, визнання недійсним статуту ОСББ та зобов`язання здійснити дії щодо скасування реєстрації статуту, 

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд: визнати недійсними загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Демократичне об`єднання майбутнього+» по АДРЕСА_1 від 13 березня 2016 року; скасувати протокол № 1 від 13 березня 2016 року; визнати недійсними загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Демократичне об`єднання майбутнього+» від 04 грудня 2016 року; скасувати протокол № 2 від 04 грудня 2016 року; визнати недійсним статут ОСББ в редакції 13 березня 2016 року та зобов`язати Державного реєстратора скасувати його реєстрацію.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що загальні збори ОСББ, які відбулись 13 березня 2016 року і 04 грудня 2016 року, проведені з порушенням статуту ОСББ, Закону України «Про ОСББ» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року закрито провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції.
Ухвала обґрунтована тим, що спір між співвласником нерухомого майна – членом ОСББ та самим ОСББ щодо визнання недійсними загальних зборів ОСББ «ДОМ+» від 13 березня 2016; скасування протоколу № 1 від 13 березня 2016 року ; визнання недійсними загальних зборів ОСББ «ДОМ+» від 04 грудня 2016 року; скасування протоколу № 2 від 04 грудня 2016 року; визнання недійсним статут ОСББ «ДОМ+» у редакції 13 березня 2016 року, є подібним до корпоративного спору. Тому суд з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 473/2005/19, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду місцевим судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства, та провадження у справі підлягає закриттю.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі із посиланням на постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23 січня 2018 року у справі № 925/1321/16 вказує, що ОСББ «ДОМ+» є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Статутом ОСББ «ДОМ+» частку співвласників у статутному капіталі (майні) об`єднання не визначено, отже, співвласники багатоквартирного будинку не є носіями корпоративних прав, а відносини між співвласниками багатоквартирного будинку та ОСББ не є корпоративними.
Також зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 472/2005/19, у справі, яка переглядалась Верховним Судом, та у даній справі різні предмети та обставини.
Черкаська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу та вказуючи на відповідність оскаржуваної ухвали суду чинному законодавству, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року – без змін.
Інші учасники справи не скористались своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності апелянта ОСОБА_1 . 
Клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки докази наявності у останнього повноважень представляти інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ордеру серія ЧК № 146008 від 14.01.2020 року йому були надані повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Придніпровському районному суді м. Черкаси (а.с. 195 т. 1) . ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи і ніяких клопотань від неї апеляційному суду не надходило. 
Заслухавши пояснення представника ОСББ «ДОМ+», який з`явився в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17, прийшов до висновку, що предмет позову ОСОБА_1 та характер спірних правовідносин не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . У вказаному будинку створене ОСББ «Демократичне об`єднання майбутнього+».
Позивач ОСОБА_1 вважає, що загальні збори ОСББ, які відбулись 13 березня 2016 року і 04 грудня 2016 року, проведені з порушенням статуту ОСББ, Закону України «Про ОСББ» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Також позивач зазначає, що вона має наміри знайомитися із фінансовою діяльністю ОСББ і приймати участь в управлінні ОСББ.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи -підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).
Статтею 1 Закону № 2866-III встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).
Отже, вищезазначений Закон № 2866-III визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їхнього власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18) зазначено, що «правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19).
Враховуючи те, що позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту її прав як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушених, на її думку, діяльністю юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.
З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду суд першої інстанції вірно визначив, що спір, який виник між сторонами у даній справі, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.
Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23 січня 2018 року у справі № 925/1321/16 є безпідставним.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною другою статті 416 ЦПК України визначено, що висновок про те, як саме повинна застосовуватись норма права, повинен міститись у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.
Отже судом першої інстанції вірно застосовано відповідні висновки Великої Палати Верховного Суду щодо спірних правовідносин та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, яке не підлягає зміні чи скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишає без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді                  

Повний текст постанови складений 30 вересня 2020 року