Ухвала
 
30 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 717/1807/18
провадження № 61-9358ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шкварчука Віталія Дмитровича, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 ,   треті особи: ТОВ «Український лізинговий фонд», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», АТ «ТАСКОМБАНК», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
 
Позов мотивовано тим, що 15 березня 2017 року о 19 годині 05 хвилин на автомобільній дорозі «Житомир-Чернівці» сталася ДТП за участю                     ОСОБА_2 , яка керуючи автомобілем марки «AUDI ALLROAD», державний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення із автомобілем марки «RENAULT DUSTER», державний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач. У результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області                         від 19 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні                     вказаної ДТП. ОСОБА_1 володів та керував автомобілем                              марки «RENAULT DUSTER», державний номер НОМЕР_2 , на підставі договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2014 року № 3295-01/10/14-Н, укладеним між ним та ТОВ «Український лізинговий фонд», яке є власником автомобілю, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу                          серії НОМЕР_3 .
 
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди у розмірі 173 055,00 грн та моральної шкоди, розмір якої оцінив у 10 000,00 грн.
 
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 173 055,30 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди                  та 7 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 20 045,83 грн. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - Шкварчук В. Д. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у вищевказаній справі.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Шкварчука В. Д. на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року відмовлено з підстав,  встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
19 червня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шкварчук В. Д., вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року.
У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Оскільки, ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                  від 24 жовтня 2019 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката               Шкварчука В. Д., на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Український лізинговий фонд», ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»,                  ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», АТ «ТАСКОМБАНК», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому відповідно до пункту 3 частини 2 статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкварчука В. Д., на ті ж самі рішення судів попередніх інстанцій слід відмовити.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду.
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкварчука Віталія Дмитровича, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                       С. П. Штелик
 
                                                                                                                  А. А. Калараш  
 
                                                                                                                  В. М. Сімоненко