ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 р. 	Справа № 440/101/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 12.03.20 року по справі № 440/101/20
за позовом         ОСОБА_1  
до        Головного  управління Національної поліції в Полтавській області ,        Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області                             
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якій просив суд:  визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715о/с від 20 листопада 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади міліціонера відділення охорони ізолятора тимчасового тримання, затриманих і взятих під варту осіб Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді міліціонера відділення охорони ізолятора тимчасового тримання, затриманих і взятих під варту осіб Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області з 21.11. 2019 року; зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07.11.2015 року по день поновлення відповідно до середньої заробітної плати по Полтавській області; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Полтавській області про неможливість прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції в Полтавській області шляхом видання наказу про призначення за його згодою відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із закінченням трьохмісячного терміну з дня опублікування Закону України "Про Національну поліцію"; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади в Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання о 14:00 на 20 лютого 2020 року, а також витребувано від відповідачів докази у справі.
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року витребувано від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та від Головного управління Національної поліції в Полтавській області додаткові докази у справі, а також оголошено перерву в судовому засіданні до 15:00 12 березня 2020 року.
           06.03.2020 р. позивача засобами поштового зв`язку направив  до Полтавського окружного адміністративного суду  заяву  про збільшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду першої інстанції 10.03.2020 р., в якій позивач просив: зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07 листопада 2015 року по день останнього поновлення відповідно до середньомісячної плати за видом економічної діяльності боржника; стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану рішенням, виданого у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715о/с від 20 листопада 2019 року, в сумі 1052000,00 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року відмовлено  у прийнятті та повернуто позивачу без розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 06 березня 2020 року у справі №440/101/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року у справі №440/101/20 скасувати. Прийняти нову ухвалу, якою справу за заявою ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі №440/101/20 передати на розгляд до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на помилковість доводів суду, що позивач в порушення ч.1 ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України одночасно змінює і предмет, і підставу адміністративного позову, а тому така заява позивача не підлягає прийняттю до розгляду у цьому провадженні. Вважає ці посилання суду першої інстанції помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач в заяві про збільшення позовних вимог від 06.03.2020 року, просив суд змінити підстави адміністративного позову позовної вимоги про, - зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахувати та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07.11.2015 року по день поновлення відповідно до середньої заробітної плати по Полтавській області шляхом заміни одних фактичних та правових підстав позову іншими, доповнення фактичних та правових підстав новими, вилученням деяких із зазначених фактичних та правових підстав, - яку змінив і надав суду в такому вигляді: зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок,  нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату з 07.11.2015 року по день останнього поновлення відповідно до середньомісячної заробітної плати за видом економічної діяльності боржника. Тобто, вважає, що позивачем, шляхом заміни одних фактичних та правових підстав позову іншими  змінено позовну вимогу заявлену раніше про зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахувати та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07.11.2015 року по день поновлення відповідно до середньої заробітної плати по Полтавській області на зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату з 07.11.2015 року по день останнього поновлення відповідно до середньомісячної заробітної плати за видом економічної діяльності боржника - при цьому не змінений ні предмет ні вимоги, ні відповідач по справі, ні підсудність її цьому суду, а тому твердження суду, в цій частині заяви про збільшення позовних вимог від 06.03.2020 року позивача про те, що вона не підлягає прийняттю до розгляду у цьому провадженні є помилковим. Окрім того, вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що заява позивача                             від 06.03.2020 року подана з пропуском строку, встановленого частиною першою cт.47 КАС України, а відтак, наявна підстава для повернення такої заяви позивачу є помилковими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках з огляду на вище викладені фактичні обставини. Посилається, що ним засобами електронного зв`язку 18.02.2020 р. було подано до суду клопотання про оголошення перерви в межах встановлених КАС України строків розгляду справи тривалість яких визначити відповідно до обставин, що їх викликали для забезпечення права позивача на підготовку завчасної відповіді на відзиви відповідачів до початку розгляду справи по суті, проте 20.02.2020 р. судом було проведено засідання та прийнято процесуальні рішення з участю відповідача не зважаючи на те  приписи ч.5 ст.162 КАС України, ч.3 ст.163 КАС України, щодо строку подачі відзиву на позов та відповіді на відзив на позов, а сам же відзив відповідача на позов він отримав 20.02.2020 р. (в день першого засідання), а тому твердження суду, що заява позивача від 06.03.2020 року подана з пропуском ч.1 ст.47 КАС України є помилковим та таким, що ґрунтується на помилкових висновках. Зауважує, що для відповіді на відзив у позивача відповідно до ч.3 ст.163 КАС України не лишилося часу, а також те, що клопотання про перенесення судового засідання від 18.02.2020 року не розглядалося, а винесена перерва вже в розпочатому судовому засіданні.
Також вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, невідповідність висновку суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
           27.04.2020 року представником відповідача (Головного управління Національної поліції в Полтавській області) було подано заяву до суду апеляційної інстанції, в якій останній просив у зв`язку із встановленням на території України карантину розглянути дану справу без участі представника Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Зазначив, що апеляційну скаргу не визнає, вважає викладені у ній доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.  
           18.06.2020 року позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням, в якому просив розглянути його апеляційну скаргу на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 р. по справі №440/101/20 без його участі.
В зв`язку з належним повідомленням учасників справи, про дату, час та місце розгляду справи, неприбуття учасників справи в судове засідання призначене на 23.06.2020 р. та відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю на підставі положень  п.1,2  ч.1 ст.311 КАС України, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи по справі продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши оскаржуване рішення суду першої інстанції  та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Приймаючи рішення про відмову  у прийнятті та повернення позивачу без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 06 березня 2020 року у справі №440/101/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що поданою позивачем заявою від 06 березня 2020 року позивач в порушення ч.1 ст.47 КАС України одночасно змінює і предмет, і підставу адміністративного позову, а тому така заява позивача не підлягає прийняттю до розгляду у цьому провадженні. Окрім суд першої інстанції виходив з того, що , вказана заява подана з пропуском строку, встановленого ч.1 ст.47 КАС України, а відтак, наявна підстава для повернення такої заяви позивачу.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
          Так,  позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
          Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 08.10.2019 року по справі №0940/1815/18.
          Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.
          Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин.
          Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.
          Статтею 47 КАС України визначені процесуальні права та обов`язки сторін.
          Частиною 1 наведеної норми КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
          Як вбачається з матеріалів даної справи, первісний позов ОСОБА_1 до суду першої інстанції був викладений в наступній редакції: визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715о/с від 20 листопада 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади міліціонера відділення охорони ізолятора тимчасового тримання, затриманих і взятих під варту осіб Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді міліціонера відділення охорони ізолятора тимчасового тримання, затриманих і взятих під варту осіб Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області з 21.11. 2019 року; зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07.11.2015 року по день поновлення відповідно до середньої заробітної плати по Полтавській області; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Полтавській області про неможливість прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції в Полтавській області шляхом видання наказу про призначення за його згодою відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із закінченням трьохмісячного терміну з дня опублікування Закону України "Про Національну поліцію"; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади в Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".
Позивач в заяві від 06.03.2020 р., яка надійшла до суду першої інстанції 10.03.2020 р., просив зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07 листопада 2015 року по день останнього поновлення відповідно до середньомісячної плати за видом економічної діяльності боржника; стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану рішенням, виданого у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715о/с від 20 листопада 2019 року, в сумі 1052000,00 грн.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову  не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. 
          Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові 22.01.2020 року по справі №826/19197/16.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів, дослідивши наведену вище заяву позивача зауважує, що останній фактично, в порушення приписів ч.1 ст.47 КАС України одночасно змінює і предмет, і підстави позову, оскільки одночасно змінює позовну вимогу щодо "зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07.11.2015 року по день поновлення відповідно до середньої заробітної плати по Полтавській області" на "зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 07 листопада 2015 року по день останнього поновлення відповідно до середньомісячної плати за видом економічної діяльності боржника", тобто змінює правові підстави розрахунку середньомісячної заробітної плати та вимогу з приводу цього зобов`язання  та доповнює новою вимогою про "стягнення  з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь               ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану рішенням, виданого у формі наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №715о/с від 20 листопада 2019 року, в сумі 1052000,00 грн.", а відповідно і  новими підставами для її задоволення (спричинення моральної  шкоди). Отже, позивач одночасно доповнює первісно поданий позов новими підставами, вказуючи на нові обставини і правові норми на їх обґрунтування, фактично подаючи новий позов, який є відмінним від первісного предметом та підставами. Відповідно доводи апеляційної скарги в цій частині щодо того, що позивачем не було порушено приписи ч.1 ст.47 КАС України є необґрунтованими.  
Також, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на вже зазначені приписи ч.1 ст.47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/101/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:00 год. 20 лютого 2020 року у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава. Встановлено  позивачу строк для подання відповіді на відзив тривалістю три дні з дня отримання відзиву на позовну заяву. Встановлено  відповідачам строк для подання заперечень тривалістю три дні з дня отримання відповіді на відзив.
           Отже, з  урахуванням того, що судом першої інстанції було вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, позивач мав право подати письмову заяву про зміну предмету або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог                  не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання. 
          Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року було витребувано від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та від Головного управління Національної поліції в Полтавській області додаткові докази у справі, а також оголошено перерву в судовому засіданні до 15:00 12 березня 2020 року.
Колегія суддів зауважує, що лише 06.03.2020 р. позивачем засобами поштового зв`язку було направлено до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, яка датована 06.03.2020 р. 
Тобто, позивачем в порушення вимог  ч.1 ст.47 КАС України не було вчасно, а саме за п`ять днів до першого судового засідання, яке відбулося 20.02.2020 р., було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, що також є підставою для її повернення позивачу. 
Щодо посилання скаржника на те, що ним засобами електронного зв`язку 18.02.2020 р. було подано до суду клопотання про оголошення перерви в межах встановлених КАС України строків розгляду справи тривалість яких визначити відповідно до обставин, що їх викликали для забезпечення права позивача на підготовку завчасної відповіді на відзиви відповідачів до початку розгляду справи по суті, проте 20.02.2020 р. судом було проведено засідання та прийнято процесуальні рішення з участю відповідача не зважаючи на те  приписи ч.5 ст.162 КАС України, ч.3 ст.163 КАС України, щодо строку подачі відзиву на позов та відповіді на відзив на позов, а сам же відзив відповідача на позов він отримав 20.02.2020 р. (в день першого засідання), а тому твердження суду, що заява позивача від 06.03.2020 року подана з пропуском ч.1 ст.47 КАС України є помилковим та таким, що ґрунтується на помилкових висновках, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає наступне. 
Наведені скаржником доводи не спростовують того факту, що позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог не за п`ять днів до першого судового засідання, в порушення приписів ч.1 ст.47 КАС України.
Звернення позивача 18.02.2020 р. до суду першої інстанції  з наведеним вище  клопотанням жодним чином не впливає на необхідність дотримання ним строків, визначених вказаною нормою КАС України при поданні заяви про збільшення позовних вимог. 
Крім того, щодо посилання скаржника на те, що для відповіді на відзив у позивача відповідно до ч.3 ст.163 КАС України у позивача не лишилося часу,  а також те, що клопотання  від 18.02.2020 року про перенесення судового засідання не розглядалося судом, а винесена перерва вже в розпочатому судовому засіданні, то колегія суддів зауважує, що наведене не звільняло  позивача  від обов`язку при подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог дотримуватися, визначеного ч.1 ст.47 КАС України строку при поданні цієї заяви.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводом апеляційної скарги фактично є неоголошення судом першої інстанції перерви за клопотанням позивача, однак як вбачається з ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. в судовому засіданні було оголошено  перерву у судовому засіданні до 15:00 12 березня 2020 року. Оголошення перерви                      не за клопотанням позивача не змінює її правової природи та наслідків, визначених ст.223 КАС України.
Посилання скаржника на помилковість доводів суду першої інстанції та таких, що ґрунтуються на помилкових висновках з огляду на викладені фактичні обставини, проте, що заява позивача від 06 березня 2020 року подана з пропуском строку, встановленого частиною першою ст.47 КАС України, а відтак наявна підстава для повернення заяви позивачу, колегія суддів з урахуванням наведеного вище вважає необґрунтованими.  
Стосовно доводів апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, невідповідність висновку суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, колегія суддів їх відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень скаржника, які  в ході апеляційного перегляду даної справи  не знайшли свого підтвердження.
Окрім того, з урахуванням приписів ст.308 КАС України, колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доводи, які містяться в апеляційній  скарзі ОСОБА_1 не спростовують правильності прийнятої судом першої інстанції оскаржуваної ухвали. 
З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у прийнятті та повернення позивачу без розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 06 березня 2020 року у справі №440/101/20. 
Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду  першої інстанції. 
Приписами ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                    
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення (ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року) ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 по справі                        №440/101/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош