Ухвала        
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 356/628/19
провадження № 61-10460ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                 Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного              провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення бережанського міського суду Київської області від 24 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності,  
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Аерок» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Позов мотивовано тим, що з 14 березня 2011 року він працює у ТОВ «Аерок» на посаді майстра зміни виробничого цеху. Вказував, що з серпня 2019 року директор з виробництва ОСОБА_4 почав пред`являти до нього необґрунтовані претензії та рекомендувати подати заяву на звільнення за власним бажанням чи за угодою сторін. 04 серпня 2019 року ним було встановлено, що на обладнанні, зеленому сепараторі під прижимними пластинами з`являються тріщини на продукції, про що він негайно повідомив директора з виробництва ОСОБА_4 та прийняв заходи щодо ремонту обладнання та щоб не зупиняти виробничий процес, продукцію пропускали без сепарації (розділення), що не потягло за собою порушення технологічного процесу. Проте, наказом № 328 від 20 серпня 2019 року йому було оголошено догану та відповідно до пункту 2 вказаного наказу позбавлено премії на 30 %. Зі змісту вказаного наказу вбачається, що зміна, на якій він працював з 08 год. 00 хв. до 13 год. 30 хв. виробляла браковану продукцію. Вважає, що вказані обставини є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки про порушення технологічного процесу було повідомлено директора з виробництва ОСОБА_4 у телефонному режимі, службовою запискою, та прийнято усі міри щодо виправлення ситуації.
Вважає, що при видачі наказу відповідачем грубо порушено вимоги                 статті 149 КЗпП України, оскільки роботодавцем не було відібрано пояснень, після подачі доповідної записки 15 серпня 2019 року, ОСОБА_4 в той же день позивачу було оголошено подяку за багаторічну сумлінну працю та виплачено грошову винагороду в розмірі 10 000,00 грн. Наказом № 327                   від 20 серпня 2019 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, зменшено розмір премії за серпень на 30 %. 
Після уточнення позовних вимог, позивач вказав на те, що 20 серпня                  2019 року було видано ще один наказ № 330, яким змінено дату про накладення стягнення. Про існування наказу позивач дізнався лише                        16 жовтня 2019 року після виходу на роботу. Вказані накази вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з порушенням вимог статей 147,149 КЗпП України. Просив суд визнати незаконними та скасувати накази № 327, № 328, № 330 від 20 серпня 2019 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. 
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 24 грудня                  2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, рішення Березанського міського суду Київської області від 24 грудня 2019 року залишено без змін. 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року до Верховного Суду,                  представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France»                       (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,                           § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення бережанського міського суду Київської області від 24 грудня               2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аерок», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. П. Штелик 
 
                                                                                                              А. А. Калараш    
  
                                                                                                              В. М. Сімоненко