ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/1290/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., 
секретар судового засідання: Вітко Г.С,, 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020  ( суддя Рудь І.А.) у справі №904/1290/20
за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ 
до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Дніпро
відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Дніпро 
про стягнення заборгованості в сумі 43 245, 58 доларів США   
                                             ВСТАНОВИВ:  
1. Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.
Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 04.03.2020 № б/н, в якому просить:
- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками;
- стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ у розмірі 43 245, 58 доларів США, з яких: 17 356,20 доларів США - заборгованість по 3% річних за несплату кредиту, 25 889,38 доларів США - заборгованість по 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків, 107 921 грн. 19 коп. - пеня за несплаченими відсотками.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та Дочірнім підприємством "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" (позичальник) укладено кредитний договір від 12.05.2014 № 120514-КЛВТ, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювану траншову грошову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 900 000 доларів США. Строк погашення кредиту - 01.05.2015. На виконання умов кредитного договору банком надано позичальнику кредитні кошти у загальній сумі 883 306,92 доларів США. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 12.05.2014 позивач уклав  із відповідачами договори поруки, за якими останні зобов`язалися солідарно та у повному обсязі відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафних санкцій.
В порушення умов кредитного договору Дочірнє підприємство "Нексус-Виробничо-комерційна компанія" кредитні кошти у повному обсязі у визначені договором строки не повернуло, у зв`язку із чим за позовом банку рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 по справі № 904/11066/15 стягнуто з позичальника 759 248, 27 доларів США, з яких: 647 707,93 долара США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 111 540,34 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами. 
Позивач зазначає, що станом на час звернення із даним позовом до суду вищевказане судове рішення у повному обсязі не виконане, у зв`язку із чим на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України банком нараховані  3% річних за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом за період з 27.02.2017 по 26.02.2020, а також пеня на підставі п. 6.1 кредитного договору за несплаченими відсотками за період з 01.03.2019 по 26.02.2020.
Заявлені до стягнення відсотки та пеню банк просить стягнути з відповідачів, які відповідно до умов вищевказаних договорів поруки, в редакції договору про зміну договору поруки від 18.09.2014 № 180914, зобов`язались солідарно із позичальником відповідати перед банком за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього, які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Позивач стверджує, що відповідно до умов п. 6.2 договорів поруки строк поруки становить 10 років, тобто в силу закону порука не припинилася. 
Одночасно із позовною заявою банком подано заяву про забезпечення позову від 04.03.2020 № б/н, в якій  просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову  шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що розмір заявлених позовних вимог є значним, проте відповідачі не виконують належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, тому є підстави вважати, що відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, в результаті чого виконання рішення суду стане значно  утрудненим або неможливим; у разі прийняття судом рішення про задоволення заявлених позивачем вимог відбудеться відновлення становища позивача, як кредитора, з повним обсягом прав; до вирішення судом спору по суті існує реальна можливість вільного розпорядження майном шляхом його відчуження; вищевказане нерухоме майно є єдиним майном, яке наявне у власності відповідача-1, а у разі його відчуження відповідачем, реальне виконання прийнятого у даній справі рішення стане неможливим. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року по справі №904/1290/20 заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про  забезпечення позову задоволено у повному обсязі.
Вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та заборонено її відчуження.
          Ухвала мотивована тим, що заявлені заходи забезпечення є обґрунтованими та адекватними, а невжиття заходів забезпечення може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, чим буде позбавлено позивача ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом якого він звернувся, оскільки існує ймовірність невиконання судового рішення.
           2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.
Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Центрального  апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 у справі №904/1290/20 та ухвалити рішення, яким відмовити Акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що користування стороною своїми процесуальними правами в межах розгляду справи № 201/696/19, не є підтвердженою наявністю фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення та не є свідченням вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання  після пред`явлення вимоги  чи подання позову до суду,  а відтак подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях.
Скаржник зазначає, що приймаючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції взяв до уваги доводи позивача, а саме,  що заборгованість відповідачів перед позивачем у добровільному порядку не погашається, проте не оцінив на рівні з такою позицією позивача, те що сам факт наявності будь-якого зобов`язання перед позивачем  є таким, що необхідно довести в межах судового розгляду, адже відповідачі у справі  не є стороною кредитного договору. 
Вважає, що судом першої інстанції не оцінена належним чином співмірність з вартістю майна відповідача, а обраний вид забезпечення позову не відповідає принципу адекватності, що призводить до порушення прав  та охоронюваних законом інтересів відповідача, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню.  
           3. Узагальнені доводи та заперечення  інших учасників справи.
          Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись, зокрема, з висновками суду першої інстанції.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді  Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року у справі №904/1290/20  та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.06.2020 року.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.08.2020 року. 
          Розпорядженням керівника апарату суду  від 03.08.2020 року, у зв`язку з  відпусткою  судді Вечірка І.О. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/1290/20, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.
04.08.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови. 
В судовому засіданні представник позивача та представник відповідачів надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року у справі №904/1290/20 слід скасувати з огляду на наступне.
5. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову.
Заявник зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 у справі № 201/696/19 за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Дочірнє підприємство "Нексус Виробничо-комерційна компанія" в особі голови комісії з припинення Мухіна А.П., про стягнення заборгованості за кредитним договором та трьох відсотків річних та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", третя особа Дочірнє підприємство "Нексус Виробничо-комерційна компанія" в особі голови комісії з припинення Мухіна А.П., про визнання договорів поруки припиненими, у задоволенні  позовних вимог Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про стягнення заборгованості за кредитним договором та трьох відсотків річних  відмовлено; зустрічну позовну заяву про визнання договорів поруки припиненими задоволено; визнано припиненим договір поруки № 120514-П від 12.05.2014, укладений між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 ; визнано припиненим договір поруки № 120514-П/1 від 12.05.2014, укладений між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_2 ; вирішено питання розподілу судових витрат; скасовані заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою від 21.01.2019 у вигляді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . 
Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 25.02.2020 у справі № 201/696/20 рішення  Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 скасуване та ухвалене нове рішення; провадження по справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Дочірнє підприємство "Нексус Виробничо-комерційна компанія" в особі голови комісії з припинення Мухіна А.П. про стягнення заборгованості за кредитним договором та трьох відсотків річних закрито; у задоволенні зустрічного позову   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", третя особа Дочірнє підприємство "Нексус Виробничо-комерційна компанія" в особі голови комісії з припинення Мухіна А.П. про визнання договорів поруки припиненими відмовлено.
Заявник звертав увагу суду на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняли активні дії щодо скасування забезпечення позову, постановленого ухвалою Жовтневого районною суду м. Дніпропетровська від 21.01.2019. Зазначені дії виразились у подачі зустрічного позову по справі №201/696/19 про припинення договорів поруки, які виступають забезпеченням кредитних зобов`язань за кредитним договором №120514-КЛВТ від 12.05.2014, що є предметом розгляду у зазначеній справі. А в подальшому представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке задоволено у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/696/19.
Згідно із інформацією з сайту "Судова влада", 03.03.2020 представником відповідачів до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подано заяву про скасування заходів забезпечення позову щодо зазначеного нерухомого майна  
Також заявник додатково зазначив, що відповідачі з метою уникнути відповідальності за кредитним договором та бажанням "вивести" єдине нерухоме мийно, яке було виявлено АТ "Банк Кредит Дніпро", що перебуває у власності відповідача -1 ОСОБА_1 (квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), за відсутності відповідного рішення про забезпечення позову, будуть вчиняти дії щодо зняття арешту з квартири та її відчуження. Тому заявлені позивачем заходи забезпечення позову є необхідними для належного виконання судового рішення у разі задоволення позову.
           6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції.
Приймаючи рішення про забезпечення позову господарський суд взяв до уваги, що предметом позовних вимог є стягнення з поручителів заборгованості позичальника за кредитним договором у загальній сумі 43 245,58 доларів США, яка є значною, і у разі задоволення позовних вимог рішення суду повинно бути виконаним. 
Приймаючи рішення про забезпечення позову господарський суд взяв до уваги, що заборгованість відповідачів перед позивачем у добровільному порядку не погашається, вчинюються дії для уникнення відповідальності за договорами поруки (зокрема, звернення в межах справи № 201/696/19 із зустрічним позовом про визнання договорів поруки припиненими, в той час як судом апеляційної інстанції встановлена відсутність підстав для визнання поруки припиненою тощо).  
Належність відповідачу-1 нерухомого майна, на яке заявник просив накласти арешт, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.02.2020 № 202191087.  
Зі змісту вказаної довідки вбачається, що загальна вартість нерухомого майна складає 11 301 грн. 
Суд зазначив, що  побоювання заявника щодо скасування Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою зазначеного суду від 21.01.2019 у вигляді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , за умови скасування  рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 у справі № 201/696/19, вважає обґрунтованими.
Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що обраний позивачем захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Однак колегія суддів не може погодитися з вищевикладеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме:
- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;
- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 43 245, 58 доларів США.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначав, що  розмір заявлених позовних вимог є значним, проте відповідачі не виконують належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, тому є підстави вважати, що відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, в результаті чого виконання рішення суду стане значно  утрудненим або неможливим; у разі прийняття судом рішення про задоволення заявлених позивачем вимог відбудеться відновлення становища позивача, як кредитора, з повним обсягом прав; до вирішення судом спору по суті існує реальна можливість вільного розпорядження майном шляхом його відчуження; вищевказане  нерухоме майно є єдиним майном, яке наявне у власності відповідача-1, а у разі його відчуження відповідачем, реальне виконання прийнятого у даній справі рішення стане неможливим. 
Колегія суддів вважає, що звернення відповідачів до суду з позовом про визнання договорів поруки припиненими в межах справи № 201/696/19  не є підтвердженою наявністю фактичних обставин, з яким пов`язується застосування певного виду забезпечення.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа         має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Таким чином, подання відповідачами позову про визнання договорів поруки припиненими в межах справи № 201/696/19  є способом захисту їхніх цивільних прав та інтересів, та не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення.
По суті, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідачів від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження наміру відповідачів ухилитися від виконання рішення в разі задоволення позову в даній справі.
Колегія суддів вважає, що накладаючи арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу з метою забезпечення даного позову, місцевим господарським судом не враховано, що у такому випадку відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки нерухоме майно не належить до предмета спору у даній справі.
Таким чином, з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, колегія суддів вважає не обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача з підстав, що зазначені позивачем у відповідній заяві, у зв`язку з цим оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 236 ГПК України з підстав, наведених вище, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги.
Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19 та від 20.08.2018 року  у справі № 917/1390/17.    
Колегією суддів  не приймаються до уваги доводи позивача  щодо продажу квартири поручителем, оскільки це не було предметом ні заяви про забезпечення позову ні апеляційної скарги. 
Крім того, поза увагою суду залишилися обставини дослідження наявності/відсутності грошових коштів  у відповідачів, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про необхідність накладення арешту на майно. 
7. Мотиви відхилення кожного аргументу.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника з підстав, зазначених у п. 6 цієї постанови.  
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.
          Позивачем не доведено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
           9. Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 у справі №904/1290/20 прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування  оскаржуваної ухвали, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
           10.Судові витрати.
          Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на позивача.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2020 року  у справі №904/1290/20  -  задовольнити.
          Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області  від 06.03.2020 року у справі № 904/1290/20 - скасувати.
У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 04.03.2020 за № б/н про забезпечення позову -  відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - 2102,00 грн, про що видати наказ.
          Видачу наказу згідно ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повної постанови в порядку ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 10.08.2020 року. 
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Суддя                                                                                          Ю.Б. Парусніков 

Суддя                                                                                          Т.А. Верхогляд