П О С Т А Н О В А

                                  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Справа №  22-9427                                                     Головуючий у1-й інстанції - Ільєва Т. Г.
Унікальний № 757/7993/13-ц                                                               Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
                   за участю секретаря                            Осінчук Н. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні,-
 
у с т а н о в и л а:
  
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просила замінити стягувача зі ОСОБА_1 на ОСОБА_2 (а.с.2-4).
В обґрунтування заяви було зазначено, що у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на виконанні перебуває виконавче провадження № 54188128 з примусового виконання виконавчого листа № 757/7993/13-ц, виданого 24 грудня 2013 року Печерським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 100 000  доларів США, що станом на 12 квітня 2013 року за офіційним курсом Національного банку України складає 799 000 грн, а також судового збору у розмірі 3 441 грн.
20 червня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_1 відступив на її користь права вимоги до ОСОБА_3 за договором позики від 28 лютого 2011 року.
Ухвалою  Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні  задоволено. Замінено стягувача зі ОСОБА_1 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54188128, яке перебуває на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з примусового виконання виконавчого листа № 757/7993/13-ц, виданого 24 грудня 2013 року Печерським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 100 000 доларів США, що станом на 12 квітня 2013 року за офіційним курсом Національного банку України складає 799 000 грн, а також судового збору у розмірі 3 441 грн.
 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні  відмовити (а.с.53-55).
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти її задоволення та вказала, що ОСОБА_1 : 1) погоджувався на заміну стягувача у виконавчому провадженні № 54188128; 2) не заперечував, що саме він підписав примірник Договору від 20.06.2019 року, копія якого була додана до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, не ставить під сумнів підпис інших сторін цього договору; 3) не заперечує, що між ним та ОСОБА_2 здійснено повний розрахунок та що він отримав від заявника грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США. З огляду на ці обставини доводи апеляційної скарги є необґрунтованими (а.с.78-81).  
 
В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився двічі, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом уповноваженої особи відділення зв`язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток особисто ОСОБА_1 21 липня 2020 року та 15 серпня 2020 року (а.с.90-91).
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення ОСОБА_2 та її представника, адвоката Скринник А. В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню  з таких підстав.
У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
          Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року у справі № 757/7993/13-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики. Рішення набрало законної сили.
На даний час на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавче провадження № 54188128 з примусового виконання виконавчого листа № 757/7993/13-ц, виданого 24 грудня 2013 року Печерським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 100 000 доларів США, що станом на 12 квітня 2013 року за офіційним курсом Національного банку України складає 799 000 грн., а також судового збору у розмірі 3 441 грн.
20 червня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_1 відступив на користь ОСОБА_2 свої права вимоги до ОСОБА_3 за договором позики від 28 лютого 2011 року, за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року у справі № 757/7993/13-ц за виконавчим провадженням № 54188128. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 оригінал розписки від 28 лютого 2011 року про отримання ОСОБА_3  грошових коштів.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні районний суд виходив з того, що існують підстави, передбачені законом, для заміни сторони стягувача його правонаступником. Заперечення ОСОБА_1 на заяву  про заміну сторони у виконавчому провадженні є непідтвердженими та надуманими, ураховуючи наявність договору про відступлення права вимоги, підписаного сторонами.
 При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання, є доведеними.
Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 (Конвенції)  виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40).
Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішення суду.
У ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Як вже було зазначено вище, 20 червня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_1 відступив на користь ОСОБА_2 свої права вимоги до ОСОБА_3 за договором позики від 28 лютого 2011 року, за заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року у справі № 757/7993/13-ц за виконавчим провадженням № 54188128. (а.с.10-12).
Розглядаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником районний суд правильно виходив із наявності чинного договору про відступлення права вимоги, дійсність якого момент ніким не оспорена та який не є розірваним.
 
Оскільки в матеріалах справи наявний договір про відступлення прав вимоги з підписами всіх сторін договору, а надання ОСОБА_1 свого примірнику договору без підпису ОСОБА_3 не свідчить достеменно про відсутність у ОСОБА_1 іншого примірника з трьома підписами, доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються апеляційним судом як необгрунтовані. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не передав ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України  первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Вказаною нормою не передбачено чіткий перелік документів, які необхідно передати новому кредитору.
У даному випадку відповідно до змісту п. 2.1. Договору про відступлення права вимоги від 20 червня 2019 року у момент підписання даного Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору оригінал розписки про отримання грошових коштів у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, складної Боржником 28.02.2011, на підтвердження права вимоги за договором позики (а.с.11).
Отже наявність чинного договору про відступлення права вимоги, наявність у нового кредитора ОСОБА_2 оригіналу боргової розписки від 28 лютого 2011 року свідчать про перехід права вимоги від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
 
Доводи апеляційної скарги про те, що посилання районного суду на неявку ОСОБА_1 в судове засідання є незаконними, оскільки його явка не визнавалась судом обов`язковою та він подавав заяву про слухання справи у його відсутність, на висновки районного суду не впливають, тому не мають правового значення під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.
 Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної  ухвали  немає.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
 
Повний текст постанови складений 16 вересня 2020 року.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                 Д. Р. Гаращенко
 
 Т. О. Невідома