ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 серпня 2020 року
м. Харків

справа № 644/8827/19 
провадження № 22ц/818/3781/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого – Котелевець А.В.,
суддів - Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни – представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2020 року в складі судді Шевченка С.В., 

у с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Гребенюка Олександра Сергійовича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2017 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 15 липня 2019 року склала суму в загальному розмірі 13 450,79 грн (заборгованість за тілом кредиту – 6 103,99 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 5 807,10 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 423,00 грн, штраф (фіксована частина) – 500,00 грн, штраф (процентна складова) – 616,70 грн).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в указаному розмірі. 

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2020 року в задоволенні позову АТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження позову банк не надав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил гадання банківських послуг в банку, у зв`язку з чим доводи про отримання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок є необгрунтованими. 

11 червня 2020 року Крилова Олена Леонідівна – представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки банк надав відповідачу кредит, що підтверджується випискою про рух коштів, а відповідач його не повернув. 

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 22 червня 2017 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Анкета-заява, надана банком в суді апеляційної інстанції, особисто підписана ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.

При цьому в анкеті-заяві відповідач надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також тарифами АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Станом на 15 липня 2019 року заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2017 року б/н склала суму в загальному розмірі 13 450,79 грн (заборгованість за тілом кредиту – 6 103,99 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту – 5 807,10 грн, заборгованість за нарахованими відсотками – 423,00 грн, штраф (фіксована частина) – 500,00 грн, штраф (процентна складова) – 616,70 грн).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із письмових пояснень, наданих ОСОБА_2 – представником АТ «КБ ПриватБанк» в суді апеляційної інстанції, вбачається, що в межах кредитного договору позичальнику видано дві картки № НОМЕР_1 строком дії до липня 2011 року та № НОМЕР_2 строком дії до травня 2021 року. Платіж за умовами кредитного договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит – це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений кредитним договором. Зазначає, що процентна ставка в розмірі 43,2% річних (3,6% в місяць) діє протягом терміну кредитування, який на час звернення банку до суду не закінчився.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів судова колегія керується таким.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн (в еквіваленті 500,00 грн за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.5 договору). 

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 103,99 грн, за простроченим тілом кредиту в розмірі 5 807,10 грн, за нарахованими відсотками – 423,00 грн, а також стягнення штрафів– 500,00 грн (фіксованої частини) та 616,70 грн (процентної складової) є помилковим. 

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2017 року № б/н в загальному розмірі 13 450,79 грн. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються - за подачу позовної заяви в розмірі 1 921,00 грн; за подачу апеляційної скарги - в розмірі 2 881,50 грн (а. с. 33, 79).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 4 802,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни – представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2017 року № б/н задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2017 року № б/н в загальному розмірі 13 450,79 грн (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн 79 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 4 802,50 грн (чотири тисячі триста вісімсот дві грн 50 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 20 серпня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.Ю.Тичкова

В.Б.Яцина