справа № 755/4041/20
головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/8461/2020

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
04 серпня 2020 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді           Писаної Т.О.,
суддів                                 Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 16 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини,
В С Т А Н О В И В :
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Київ від 16 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.
Не погоджуючись із ухвалою суду, адвокат Гулько Ж.В., яка діє в інтересах   ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
У судовому засіданні 04 серпня 2020 року адвокат Гулько Ж.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції виходив із того, що вказана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується в повній мірі виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
П. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавиці, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини.
За таких обставин, спір щодо спадкового майна, у тому числі і встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем, підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 16 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 10 серпня 2020 року.
 
Головуючий суддя                                                                     Т.О. Писана
 
Судді                                                                                               К.П. Приходько
 
С.О. Журба