УХВАЛА 
10 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 463/4015/18
провадження № 51-3682ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 09 липня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду, перекваліфікувати його дії на ч. 4 ст. 296 КК, винести свій вирок, відповідно до якого визнати його винуватим за ч. 4 ст. 296 КК і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. 
Згідно з п. 21 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 33 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована у судову колегію судової палати з розгляду Кримінальних справ Касаційного суду України.
Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений у своїй касаційній скарзі узагальнено посилається на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а обґрунтовуючи в чому вони полягають, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду і надання власної оцінки доказам, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також в касаційній скарзі не конкретизовано, яких порушень допустився суд апеляційної інстанції, зокрема, які доводи не викладено в ухвалі апеляційного суду та на які доводи не надано відповіді і яким чином вказані порушення могли вплинути на законність прийнятого рішення.
До того ж ОСОБА_4 , вказуючи на порушення, допущені, на його думку, органом досудового розслідування, не зазначає як саме ці порушення завадили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, зважаючи на те, що суд відповідно до положень ст. 23 КПК досліджує докази безпосередньо.
Крім того, у вимогах касаційної скарги засуджений просить перекваліфікувати його дії через неналежно надану оцінку доказам судами першої та апеляційної інстанції, однак не наводить належного обґрунтування вказаним своїм доводам з урахуванням положень ст. 413 КПК.
Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що вимоги до суду касаційної інстанції, повинні відповідати змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Так, вимоги викладені засудженим до суду касаційної інстанції, містять суперечності, оскільки він просить скасувати вирок місцевого суду не призначаючи при цьому нового розгляду в суді першої інстанції, як це передбачено зазначеними вище положеннями закону. Крім того, одночасно просить перекваліфікувати його дії на ч. 4  ст. 296 КК, однак, оскаржуючи також ухвалу апеляційного суду, не ставить питання про її зміну чи скасування, що суперечить нормам ст. 436 КПК. 
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межахкасаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                       ОСОБА_3