УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4325/20          Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко  В. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року                                                                        м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.
Судом встановлено, що 08.04.2020 о 17-20 ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Свободи,9, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити. 
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Посилається на те, що суд першої інстанції, не зважаючи на заявлені ним клопотання про допит його рідних, які були свідками вказаної події, безпідставно не викликав та не допитав їх з приводу відомих їм обставин. 
Суд не врахував його пояснення, які він надавав у судовому засіданні з приводу того, що він не зміг виконати вимоги поліцейського їхати на медогляд, оскільки повинен був доставити свою родину додому після польових робіт.
Вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним, оскільки на ньому відсутнє відео, на якому зазначено, як працівник поліції пропонував пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак він погодився пройти його на місці за допомогою приладу Драгер. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено сержантом поліції ОСОБА_2 , однак вказаної особи він не бачив. 
Послався на те, що медогляд пройшов самостійно в медичному закладі куди поліцейські пропонували проїхати, після того, як доставив додому вагітну дружину та інших членів сім`ї. 
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 09 липня 2020року ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином 23.06.2020року повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи (а.с.33). Клопотань про відкладення судового засідання не надавав, про поважні причини неявки до суду не повідомляв. 
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності у скоєнні вказаного правопорушення. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №088155 від 08.04.2020 року, що 08.04.2020 о 17-20 ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Свободи,9, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Ярошенко О.М., складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особи, відносно якої складено цей протокол, містить їх підписи. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, не зазначили. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» не заперечував факт відмови від проведення огляду (а.с.1).
Посилання апелянта на те, що вказаний протокол складено іншим поліцейським, а не тим хто здійснював процесуальні дії, на висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не впливають.
Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП  про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
З протоколу про адміністративного правопорушення серії БД №088155 від 08.04.2020 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що його складено та посвідчено посадовою особою – поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Ярошенко О.М.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.
Обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується рапортом поліцейського ОСОБА_5 , відповідно до якого, близько 17:20 год 08.04.2020 року під час патрулювання у м. Житомирі по вул. Свободи,9 був зупинений транспортний засіб ВАЗ НОМЕР_2 НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 за порушення ПДР. У ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився у присутності двох свідків. В подальшому на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії БД №088155 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4).
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку також підтверджується відеозаписом, який наявний в матеріалах справи. 
З вказаного відеозапису вбачається, що працівник поліції в присутності двох свідків пропонує водію пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу « Драгер», на що водій відмовився, після чого, запропоновано пройти вказаний огляд в найближчому медичному закладі, на що водій також відмовився ( а.с.6).
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що вказаний відеозапис є не повним, не спростовують висновки суду, оскільки наявні у вказаному відеозапису відомості підтверджують обставини, які викладені у протоколі серії БД №088155 від 08.04.2020 року та свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також є безпідставними є доводи апелянта стосовно не врахування судом першої інстанції висновку №354 від 08.04.2020 щодо результатів медичного огляду особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, вказаний довід був предметом розгляду в суді першої інстанції, який прийшов до обґрунтованого висновку, що даний висновок не є належним доказом, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, тому подальше звернення до медичного закладу не впливає на кваліфікацію його дій. З вказаним висновком погоджується й апеляційний суд.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано послався також на те, що вказаний висновок є неналежним доказом, оскільки він складений через чотири години після встановлення підстав для його здійснення та у відсутності співробітників поліції, тобто проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що суд відмовив у допиті його рідних, які були свідками події, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що судом за клопотанням ОСОБА_1 було допитано його неповнолітню доньку ОСОБА_6 .
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі не наведені інші, не досліджені судом докази, якими б спростовували висновки суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення. 
Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду                  В.Ю. Шевченко