Справа № 148/960/20 
Провадження № 33/801/709/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Богацької О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :

       Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.
       У вищевказаній постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215462 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра, д.н.з. НОМЕР_1 під час початку руху та зміни напрямку руху допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Рено-Кенго», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
 
       Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215463 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра», д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди не дочекавшись працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
 
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215464 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра», д.н.з. НОМЕР_1 скоїв ДТП та залишивши місце пригоди до проведення медичного огляду вживав алкогольні напої. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося за допомогою алкотестера «Драгер», результат позитивний 1,80%, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР, за що відповідальність передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
 
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
       Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просив постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП постанова суду першої інстанції не оскаржується. 
 
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що після скоєння дорожньо – транспортної пригоди ОСОБА_1 вживав алкоголь зі спливом часу більше ніж одна година, обідаючи з майстрами, які проводили ремонтні роботи в його будинку, що виключає субєктивну сторону правопорушення –прямий умисел.
 
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
 
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215462 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра, д.н.з. НОМЕР_1 під час початку руху та зміни напрямку руху допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Рено-Кенго», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
       Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215463 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра», д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди не дочекавшись працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
 
       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №215464 від 18.06.2020, водій ОСОБА_1 18.06.2020 о 13:23 год. в м. Тульчин по вул. М. Леонтовича, керуючи автомобілем марки «Опель-Астра», д.н.з. НОМЕР_1 скоїв ДТП та залишивши місце пригоди до проведення медичного огляду вживав алкогольні напої. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося за допомогою алкотестера «Драгер», результат позитивний 1,80%, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР, за що відповідальність передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
 
Як вбачається із чеку алкотестера «Драгер» 6810, тест №2123, освідування ОСОБА_1 проводилося 18 червня 2020 року о 15:43 год., результат позитивний - 1,80%.
 
Зі змісту пояснень ОСОБА_1 , наданих ним працівникам поліції безпосередньо 18.06.2020 видно, що він визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і залишенні місця події, а також вказав, що алкогольні напої вживав після ДТП за місцем свого проживання.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Також пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.10 «є» у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
За порушення вимог пункту 2.10 «є» ПДР України передбачена відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП, зокрема даною нормою закону встановлена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина  ОСОБА_1  підтверджена сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, чеком алкотестера «Драгер», поясненнями самого ОСОБА_1  та іншими долученими до матеріалів справи документами і його дії за ч. 4 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 вживав алкоголь зі спливом часу більше, ніж одна година, після скоєння дорожньо – транспортної пригоди, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 в порушення пунктів 2.10 «а» та 2.10 «є» Правил дорожнього руху, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди та вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди до встановлення працівниками поліції обставин справи та проведення медичного огляду.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1  в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та ч. 2 ст. 36 КУпАП щодо накладення стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.
         Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, і з цих підстав не підлягає задоволенню заявлене захисником Луценка П.В. клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, оскільки судом першої інстанції розгляд справи проведено у визначені законом строки і підстави для скасування ухваленого у даній справі судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 серпня 2020 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Вінницького
       апеляційного суду:                                          В. В. Оніщук