ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 вересня 2020 року
м. Харків

справа № 623/1327/16-ц
провадження № 22-ц/818/801/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Приватне підприємство «Золота Нива 1»,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу  за позовом Приватного підприємства «Золота Нива 1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року, постановлене під головуванням судді Гуренко М.О. в залі суду в місті Ізюм Харківської області, -
в с т а н о в и в:
У травні 2016 року Приватне підприємство «Золота Нива 1» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства "Золота Нива 1" суму збитків, заподіяних позивачу внаслідок знищення посівів соняшника загальною площею 29,8 га на земельній ділянці загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер 6322886000:03:000:0276), орендованих Приватним підприємством "Золота Нива-1" на підставі договору оренди землі від 10.12.2009 року, у розмірі понесених Приватним підприємством "Золота Нива-1" прямих витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника у розмірі 839 823,39 грн. В задоволенні позовних вимог в частині ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 2570 грн. - відмовлено. Стягнуто з відповідачів на користь Приватного підприємства "Золота Нива 1" судові витрати, по 6317,95 грн. з кожного.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Приватному підприємству "Золота Нива 1" у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що він та ОСОБА_1   є власниками землі,  розташованої на території Куньївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, сільськогосподарського призначення площею 6,61 га кожний. Їх право на вказані земельні ділянки як і у 2015 році, так і на даний час зареєстровані згідно чинного законодавства. Не заперечує, що вони дійсно здійснили навесні 2015 року на своїх земельних ділянках культивацію, але це не спричинило загибель посіву соняшнику, який зібрало ПП «Золота нива 1», що підтверджують органи влади та місцевого самоврядування. Зокрема, у листі Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 16 квітня 2016 року зазначено, що згідно висновків комісії, створеної розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 23 листопада 2015 року № 466, відсутня заподіяна шкода ПП «Золота нива 1». Відповідач вважає, що договір оренди спірної земельної ділянки від 10.12.2009 року, укладений між Ізюмською РДА та ПП «Золота Нива 1», є нікчемним правочином. Тому вважає позовні вимоги безпідставними.
Приватне підприємство "Золота Нива 1" подало заперечення на апеляційну скаргу, просило рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Зазначено, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів, а тому останні зобов`язані відшкодувати витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника. Крім того, відповідачі не заперечували факт знищення посівів соняшника, визнали і надали докази перебування у їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення, коли і як вони вчиняли протиправні дії. Разом із тим, Верховний Суд не може погодитися з висновками суду щодо розміру завданих збитків ПП «Золота нива 1», які підлягають стягненню з відповідачів.При новому розгляді справи суду необхідно, зокрема, встановити розмір збитків, заподіяних ПП «Золота нива 1» відповідачами.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367, ст. 417 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів, а тому останні зобов`язані відшкодувати витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника. Крім того, відповідачі не заперечували факт знищення посівів соняшника, визнали і надали докази перебування у їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення, коли і як вони вчиняли протиправні дії. Тому стягненню з відповідачів підлягає сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок знищення посівів соняшника загальною площею 29,8 га на земельній ділянці загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер 6322886000:03:000:0276), орендованих Приватним підприємством "Золота Нива-1" на підставі договору оренди землі від 10.12.2009 року, у розмірі понесених позивачем прямих витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника, у розмірі 839 823,39 грн.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року між ПП «Золота Нива-1» та Ізюмською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 41,7982 га, кадастровий номер 6322886000:03:000:0276, строком на 49 років. Договір зареєстровано 21 грудня 2009року за №040967200007 (а.с.12-13 т.1).
Навесні 2015 року вказана земельна ділянка була засіяна ПП «Золота нива 1» соняшником.
Протоколом огляду місця події від 07 травня 2015 року старшим слідчим Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області Гречка В. М. встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно перекультивували (знищили) посіви соняшника, зроблені ПП «Золота нива 1» на земельній ділянці площею 19,8 га , яка передана ПП «Золота Нива» в оренду (а.с.19-22 т.1).
09 травня 2015 року ПП «Золота нива 1» знову посіяло соняшник у технологічний строк для посіву.
21 травня 2015 року відповідачі вдруге перекультивували (знищили) пересіяні посіви соняшника на земельній ділянці площею 10 га, належній ПП «Золота нива 1», що також підтверджується протоколом огляду місця події.
Старшим слідчим Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області Гречка В. М. встановлено факт знищення посівів соняшника на полі № 2 площею 19,8 га та зафіксовано сліди транспортного засобу (трактор МТЗ), яким було здійснено перекультивацію посівів, та досліджено такий транспортний засіб разом з культиватором, які належать на праві власності ОСОБА_1 .
Як убачається із наданих слідчому пояснень, відповідачі підтвердили факт вчинення ними вказаного правопорушення, не заперечуючи, що їх діяльності намагався перешкоджати директор ПП «Золота нива 1», блокуючи рух трактора автомобілем «Ніва» (а.с.29-36 т.1).
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року встановлено, що три земельні ділянки площею 6,61 га надані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рахунок земельної ділянки площею 41,7982 га, яка знаходиться в користуванні у ПП «Золота нива 1» на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2009 року, зареєстрованого 21 грудня 2009року за № 040967200007. Доказів вилучення таких відомостей з Державного земельного кадастру та земельної ділянки з користування ПП «Золота Нива 1» не надано, а тому колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду зазначала, що земельні ділянки були зареєстровані за третіми особами неправомірно (а.с.42-48 т.1).
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2016 року, скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17699531 від 03 грудня 2014 року, № 17703927 від 04 грудня 2014року, № 17702583 від 04 грудня 2014 року (а.с.49-65 т.1).
На підставі наведеного судового рішення, яке набрало законної сили, державним реєстратором 27 січня 2016 року скасовано право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно (а.с.66-75 т.1).
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
ПП «Золота нива 1» надано до суду розрахунок збитків, завданих неправомірними діями відповідачів (а.с.76-80 т.1). Позивач вважає, що розмір збитків складає 842 393,39 грн., з яких: 68 878,16 грн. понесені збитки згідно уточнюючого розрахунку збитків № 134 від 22.05.2015 року по 19,8га (а.с.76 т.1); 7 259,23 грн. - понесені збитки згідно розрахунку збитків № 137 від 25.05.2015 року по 10га (а.с.77 т.1); 763 686 грн. - неодержані доходи ПП «Золота нива 1» згідно бухгалтерської довідки вих. № 21 від 01.02.2016 року (а.с.78 т.1).
Як на підставу позовних вимог, ПП «Золота нива 1» посилалася на те, що наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів збитків у розмірі 842 393,39 грн., з урахуванням доведеності протиправної поведінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.
Положенням частини другої статті 2 ЗК України (у редакції, чинній на момент спричинення шкоди) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Частинами першою, другою статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положенням статті 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону України «Про оренду землі»).
Матеріали справи свідчать про те, що ПП «Золота нива 1» є землекористувачем (орендарем) земельної ділянки загальною площею 41,7982 га, кадастровий номер 6322886000:03:000:0276 на підставі договору від 10 грудня 2009 року, укладеного між ПП «Золота нива 1» та Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області; вказаний договір укладено на 49 років та зареєстровано 21 грудня 2009 року.
Постановами адміністративного суду у правовідносинах між тими ж сторонами встановлено, що земельні ділянки були зареєстровані за третіми особами (відповідачами) неправомірно (а.с.42-48 т.1), тому земельна ділянка загальною площею 41,7982 га, кадастровий номер 6322886000:03:000:0276 не вилучалася з користування ПП «Золота нива 1».
При цьому позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів. Крім того, відповідачі не заперечували факт знищення посівів соняшника, визнали і надали докази перебування у їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення, коли і як вони вчиняли протиправні дії.
Статтею 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і на насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.
Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України).
Таким чином, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів, а тому останні зобов`язані відшкодувати витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника.
Разом із тим, висновки суду щодо розміру завданих збитків ПП «Золота нива 1», які підлягають стягненню з відповідачів, - не відповідають вимогам закону.
Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи позови про відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що згідно зі статями 156, 157 ЗК України відшкодування збитків здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів.
Відповідно до приписів статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок.
Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (надалі - Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.
Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.
До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури.
Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.
Відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.
Матеріали справи свідчать про те, що ПП «Золота нива 1» неодноразово зверталось до голови Ізюмської районної державної адміністрації з заявою про створення комісії з визначення суми збитків, заподіяних землекористувачу-орендарю, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України (а.с.149-182 т.1).
Листом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 20 липня 2015 року ПП «Золота нива 1» було повідомлено про розроблення проекту розпорядження про створення комісії (а. с. 182 т.1).
Розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 23 листопада 2015 року № 466 було створено комісію з визначення та відшкодування збитків, заподіяних землекористувачу ПП «Золота нива 1» (а.с. 183 т.1).
Проте в матеріалах справи відсутній акт за результатами роботи комісії.
З відповіді Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 16 липня 2016 року убачається, що на час виникнення спору між відповідачами та ПП «Золота нива 1», з земельної ділянки з кадастровим номером 6322886000:03:000:0276 (поле№2) посіви соняшника не були пошкоджені внаслідок культивації і були зібрані ПП «Золота Нива 1». Комісією встановлено відсутність збитків ПП «Золота Нива 1»та було вирішено не включати ці висновки до основного протоколу за відсутності підстав для нарахування збитків заявнику ПП «Золота Нива 1» (а.с.81 т.5).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, суд першої інстанції виходив із розміру прямих збитків, зазначених в уточненому розрахунку від 22 травня 2015 року № 134 по полю № НОМЕР_1 площею 19,8 га та розрахунку збитків від 25 травня 2015 року по полю площею 10 га, неодержаних доходів, які міг би одержати орендар із земельної ділянки, зокрема, реалізуючи насіння соняшника покупцю ТОВ «Кернел-Трейд» на підставі договору поставки № Х-1141/16 від 25 листопада 2015 року. Також судом було враховано бухгалтерську довідку від 01 лютого 2016 року.
Разом з тим, колегія суддів не може з цим погодитися, з огляду на таке.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження суми збитків, заподіяних позивачу, як землекористувачу-орендарю, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 .
Хоча і було створено комісію з визначення та відшкодування збитків, заподіяних землекористувачу ПП «Золота нива 1», проте відсутній акт за результатами роботи комісії. 
Наданий позивачем уточнений розрахунок від 22 травня 2015 року № 134 по полю № 225 площею 19,8 га та розрахунок збитків від 25 травня 2015 року по полю площею 10 га, - не є належними доказами у справі для підтвердження суми збитків, оскільки зазначені письмові докази складені самим позивачем.
А договір поставки від 25 листопада 2015 року, на який посилається позивач, не може слугувати допустимим засобом доказування упущеної вигоди, оскільки його було укладено вже після знищення посівів соняшника. При цьому матеріали справи вказаного договору не містять.
Таким чином сума визначена самим позивачем щодо його упущеної вигоди є абстрактною, яка не підтверджена жодним належним доказом.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не перевірив відповідність розрахунків збитків спеціальним нормам у сфері землекористування. 
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності наявності підстав для задоволення позовних вимог ПП «Золота Нива 1» не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
У зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення з відповідачів збитків у розмірі 842 393,39 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову Приватного підприємства «Золота Нива 1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з Приватного підприємства «Золота Нива 1» на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 11 481,20 грн., з яких: 3 899,61 грн. - судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги та 7 581,60 грн. - судовий збір сплачений при поданні касаційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нове.
Відмовити у задоволенні позову Приватного підприємства «Золота Нива 1» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків.
Стягнути з Приватного підприємства «Золота Нива 1» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 11 481,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 16.09.2020 року.