ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
2 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/9540/16
провадження № 61-1321св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області і Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року, постановлену суддею Поливач Л. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області і Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП «НДВА «Пуща-Водиця») звернувся із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування позову вказував, що рішенням апеляційного суду Київської області від 16 січня 2013 року визнано недійсними та скасовано рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області про припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «НДВА «Пуща-Водиця», про затвердження технічної документації щодо припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «НДВА «Пуща-Водиця», про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, визнано недійсним та скасовано запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2 ; витребувано із його незаконного володіння на користь ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:03:009:0025.
У подальшому стало відомо, що спірна земельна ділянка площею 0,4751 га, яку рішенням апеляційного суду Київської області від 16 січня 2013 року постановлено витребувати у ОСОБА_2 , неодноразово відчужувалася, її останнім власником стала ОСОБА_1 .
Посилаючись на те, що земельна ділянка вибула з володіння держави поза волею власника, наявні підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, для витребування її від ОСОБА_1 та передачі у розпорядження держави в особі ДП «НДВА «Пуща-Водиця».
У грудні 2016 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на належну ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:03:009:0025, яка розташована в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; заборони будь-яким особам вчиняти дії з відчуження та передачі в користування нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:03:009:0025; заборони будь-яким особам проводити будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером 3222486200:03:009:0025.
Заяву мотивував тим, що відповідачем або іншими особами можуть бути вчинені дії з відчуження спірної земельної ділянки, передання у користування чи її забудови, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду про її повернення у власність держави у разі задоволення позову.
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року, постановленою у складі судді Ковальчук Л. М., відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведення прокурором необхідності вжиття вказаного заходу забезпечення позову і незазначення причин, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року ОСОБА_3 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року, його апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року повернуто заявнику.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником не усунено недоліків, зазначених судом в ухвалі від 9 жовтня 
2018 року.
Апеляційний суд зазначив, що ухвала Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року двічі направлялася ОСОБА_3 за адресою, зазначеною у апеляційній скарзі, однак направлена кореспонденція повернута до суду без вручення адресату із відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат не проживає». При цьому відомостей щодо зміни адреси проживання 
ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не подавав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду 
від 6 грудня 2018 року та направили справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Заявник вказує про неврахування апеляційним судом того, що поштове відділення не повідомляло про надходження йому ухвали апеляційного суду. Зазначає, що він виконав вимоги ухвали Київського апеляційного суду 
від 6 серпня 2018 року, тому не розраховував на повторне залишення без руху його апеляційної скарги, оскільки цивільне процесуальне законодавство не передбачає постановлення двох ухвал про залишення без руху апеляційної скарги.
Заявник зазначає про неврахування апеляційним судом того, що він не отримував ухвалу апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху. Кореспонденція, направлена йому, повернута до апеляційного суду без вручення, тому у суду не було підстав для повернення апеляційної скарги.
Крім того, в матеріалах справи наявні копії документів, якими підтверджуються повноваження представників заявника із зазначенням їх адрес, однак апеляційний суд не направив копію ухвали представнику, чим, на думку заявника, порушив норми процесуального права.
Позиція інших учасників справи
У квітні 2019 року ДП «НДВА «Пуща-Водиця» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому послалося на безпідставність її доводів та відповідність висновків апеляційного суду нормам процесуального права. Просило врахувати, що дана справа перебуває в провадженні суду першої інстанції з жовтня 2016 року. Учасниками справи, в тому числі і ОСОБА_3 , вчиняються дії, направлені на затягування розгляду справи, що вказує на зловживання процесуальними правами, а саме учасники справи подають апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, які не відповідають вимогам процесуального права.
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 1 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
У квітні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147?VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції Закону України 
від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення (частина третя статті 401 ЦПК України).
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про забезпечення вказаного позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 31 липня 2018 року подав апеляційну скаргу, у якій зокрема, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду без зазначення причин пропуску такого строку.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 6 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року залишено без руху та надано строк для подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції встановив, що 30 серпня 2018 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду Київської області від 6 серпня 2018 року ОСОБА_3 направив заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із зазначенням причин поважності пропуску такого строку.
У зв`язку із ліквідацією апеляційного суду Київської області справу передано на розгляд Київському апеляційному суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року ОСОБА_3 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду, а саме надання документів на підтвердження сплати судового збору або документів, що підтверджують підставу звільнення від його сплати.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга подана без дотримання положень статей 356 ЦПК України, зокрема заявником не сплачено судовий збір, обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без руху надавши заявнику строк для усунення недоліку.
Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Суд апеляційної інстанції на поштову адресу заявника, зазначену ним у апеляційній скарзі, двічі направляв засобами поштового зв`язку копію ухвали 
від 9 жовтня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху. Однак конверти з поштовими відправленнями для ОСОБА_3 повернуті на адресу суду з відмітками «закінчення терміну зберігання у поштовому відділенні» та «адресат не проживає».
ОСОБА_3 з моменту направлення заяви на усунення недоліків у серпні 
2018 року не виявляв інтересу до справи, заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції щодо розгляду скарги не подавав.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_3 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків на стадії відкриття апеляційного провадження, зокрема шляхом вчинення дій з виконання вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, заявник не надав.
Суд апеляційної інстанції з метою належного повідомлення заявника про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги неодноразово направляв засобами поштового зв`язку копію ухвали суду від 9 жовтня 2018 року за зазначеною заявником у його скарзі поштовою адресою. Встановивши пасивну процесуальну поведінку заявника та відсутність протягом двох місяців правомірного інтересу у забезпеченні розгляду його скарги, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її заявнику.
Касаційним судом враховано, що текст ухвали суду апеляційної інстанції 
від 9 жовтня 2018 року оприлюднено 16 жовтня 2018 року у Єдиному державному реєстру судових рішень, тобто заявник об`єктивно мав можливість бути обізнаним щодо ухвалених у справі за його позовом судових рішень, стадії розгляду апеляційної скарги та вчасно усунути недоліки поданої ним скарги.
До аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 336/1485/16 (провадження 
№ 61-40636св18), від 27 листопада 2019 року у справі № 761/5205/17-ц (провадження № 61-34186св18), від 18 березня 2020 року у справі № 530/299/18 (провадження № 61-20117св19), від 30 червня 2020 року у справі 
№ 362/2880/14-ц (провадження № 61-15524св19).
Встановивши, що ОСОБА_3 не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції обґрунтованого визнав її неподаною та повернув заявнику.
Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом того, що поштове відділення не повідомляло про наявність поштового відправлення від апеляційного суду, відхиляються касаційним судом, оскільки вказані обставини не перешкоджали заявнику у доступі до інформації щодо стадії розгляду апеляційної скарги.
Посилання заявника на те, що він не отримував копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, тому апеляційний суд безпідставно повернув йому апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки апеляційний суд здійснив достатні заходи, передбачені нормами ЦПК України, для вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що ним подана апеляційна скарга до суду, в розумні інтервали часу не поцікавився станом розгляду своєї скарги, не здійснював дій для отримання поштових відправлень із суду, не повідомляв апеляційний суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання ним листів за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі, або про можливу зміну адреси листування.
Також підлягають відхиленню доводи касаційної скарги про ненаправлення апеляційним судом ухвали від 9 жовтня 2018 року представникам заявника, оскільки в апеляційній скарзі, яка подана особисто ОСОБА_3 , відсутні як клопотання останнього про направлення поштової кореспонденції представнику, так і відомості про наявність у нього представника.
Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено і заявник такі не вказує.
Щодо судових витрат
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтею 400 ЦПК Україниу редакції, чинній на час подання касаційної скарги, статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 6 грудня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:  	С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов