П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
20 липня 2020 року	                                                    м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В. за участі захисника        ОСОБА_1 - адвоката Пічкура С.В., розглянувши в залі суду у відкритому судовому апеляційну скаргу  захисника на постанову Дніпровського районного суду  м. Києва від 11 червня 2020 року стосовно 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України. не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
            Цією постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
 
Згідно з постановою суду, 25 квітня 2020 року о 02 год. 10 хв. у м. Києві по         бул. Дарницькому, 5-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Пічкур С.В. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Так,  захисник Пічкур С.В. зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи; докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення мають суттєві розбіжності та зібрані в порушення норм процесуального права.
Вказує сторона захисту, що судом першої інстанції не встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такий факт будь-якими доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, - не підтверджений, а сам огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням встановленого законом порядку. Крім того, не встановлений час вчинення адміністративного правопорушення, оскільки час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення і поясненнях свідків, відрізняється від часу, зазначеного у направленні для проведення огляду у закладі охорони здоров`я та часу, зафіксованого на відеозаписі з бодікамери АА00975, доданого до протоколу. Просить звернути увагу захисник Пічкур С.В. і на те, що працівники поліції взагалі не пропонували           ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я, всупереч тому, що зазначено в направленні до КММКЛ «Соціотерапія».
 
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника Пічкура С.В. в інтересах ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення,  переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступного висновку.
 
            Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги як указано в ст. 294 КУпАП.
 
            Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
 
            Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
 
            Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
            Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
            Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
            Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання         ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення   ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18    № 345812 від 25 квітня 2020 року, в цей день о 02 год. 10 хв. в м. Києві по                        бул. Дарницькому, 5-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук.
            Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
 
            Даний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором ПП УПП 3 роти 1 батальйону 2 полку в м. Києві старшим лейтенантом поліції Скроцьким П.М., дії якого ні ОСОБА_1 , ні в його інтересах -захисником не оскаржені, як і не містять таких даних матеріали справи.
 
            В матеріалах провадження наявні пояснення двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 2), відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння  за допомогою спеціального технічного приладу "DRAGER Alcotest" та у медичному закладі (лікаря-нарколога), що і засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 345812 від 25 квітня 2020 року (а.с. 1).
 
            Досліджений як судом першої, так і апеляційної інстанції відеозапис подій з нагрудних камер працівника поліції в повній мірі відображає хронологію подій за участю ОСОБА_1 .
 
Відповідно до цього ж відеозапису, працівники поліції неодноразово, в присутності двох свідків, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, як на місці за допомогою спеціального приладу, так і у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 ніяк не реагував,  що і було розцінено працівниками поліції як відмова водія від проходження будь-якого огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, що, в своїй сукупності, спростовує твердження захисника в тій частині, що працівники поліції взагалі не пропонували ОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, у закладі охорони здоров`я.
 
            Крім того, як вбачається з цього відеозапису, ОСОБА_1 після складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, був вголос працівником поліції ознайомлений з його змістом, роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом суду в Дніпровському районному суді м. Києва, про що власноручно засвідчив підписом, але надати письмові пояснення - відмовився.
 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги і в частині розбіжностей в часі, якийзазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків, та часі, зафіксованого на відеозапису з бодікамери АА00975, доданого до протоколу, оскільки такі обставини не вказують на фальсифікацію даних документів, та  свідчать скоріше про технічну помилку, що не ставить під сумнів дійсний факт відмови водія від проходження будь-якого огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.
 
Що стосується посилань захисника Пічкура С.В. в апеляційній скарзі, що в наявних матеріалах справи відсутня відеофіксація щодо дійсного керування ОСОБА_1 автомобілем, то і це не знайшло свого підтвердження, а навпаки спростовується тим же відеозаписом досліджуваних подій, відповідно до якого знайомі, які перебували разом із ОСОБА_1 та сам ОСОБА_1 неодноразово запитували у працівників поліції щодо причини зупинки автомобіля, який, до того ж на узбіччі стояв з увімкненими аварійними світловими покажчиками.
 
            Таким чином, доводи  апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, зібрані в передбаченому ст. 266 КУпАП порядку, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, - є безпідставними.
            
Отже, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1      ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.
 
Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.
 
За викладеним, апеляційна скарга захисника Пічкура С.В. в інтересах        ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу  захисника Пічкура Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 

Суддя  Київського апеляційного суду                                                      С.В.Гладій