Справа № 465/3207/18                                Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/475/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       23 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
                                       суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,  
секретаря Жукровської Х.І.
        з участю представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року в складі судді Кузя В.Я. у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-
встановила:
У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади Львівської міської ради про визнання за ним у порядку спадкування права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала його батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги обґрунтовував тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Шатурторф Шатурського району Московської області Російської Федерації помер його батько, ОСОБА_3 . Після сметрі ОСОБА_3 залишилось наступне спадкове майно: 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка на АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 4610136900:07:003:0029.
Згідно із витягом № 47388290 від 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. відкрита спадкова справа № 60507500.
На підставі заповіту, посвідченого 28 лютого 2008 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським І.І., спадкодавець заповів 1/2  частку житлового будинку на вулиці Холодноярська у місті Львові своїй внучці – дочці позивача, ОСОБА_4 , яка відмовилась від прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_5 та двоє його синів: він, ОСОБА_2 , та його брат - ОСОБА_6 . Дружина померлого ОСОБА_5 та син померлого ОСОБА_6 від прийняття спадщини за законом відмовилися. Натомість ОСОБА_5 ініціювала витребувати свою частку зі спільного сумісного майна подружжя, яка становить 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які були збудовані ними під час їх шлюбу.
27 грудня 2017 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. прийняв постанову № 74/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неподанням спадкоємцем Типового договору «Про надання житлово-будівельному колективу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку», посвідченого ОСОБА_7 , нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 24.12.1961р. за реєстровим № 8827, який не було виявлено у Львівському БТІ, ані у Львівському державному нотаріальному архіві, а також в архіві Львівської міської ради.
Таким чином, у зв`язку із неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення подальших нотаріальних дій, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку на вулиці Холодноярська у місті Львові після померлого батька йому відмовлено.
Вступивши у фактичне володіння та користування однією четвертою частиною житлового будинку на АДРЕСА_2 місті АДРЕСА_2 та земельною ділянкою для його обслуговування, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, відтак він є єдиним спадкоємцем і правонаступником спадкового майна.
Просив визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що на підставі типового договору, посвідченого П`ятою Львівської державною нотаріальною конторою за реєстраційним № 8827 від 24.12.1961, акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 07.02.1966 року, зареєстрованого ЛМБТІ за реєстраційним №7900 від 25.03.1966, реєстраційного посвідчення, виданого 25.03.1966 року Міжміським Бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, належала його батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька (а.с. 211-212).
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади Львівської міської ради про визнання за ним у порядку спадкування права власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала його батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на підставі типового договору, посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 8827 від 24.12.1961 року, акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 07.02.1966 року, зареєстрованого ЛМБТІ за реєстраційним номером № 7900 від 25.03.1966 року, реєстраційного посвідчення, виданого 25.03.1966 року Міжміським Бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, належала – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом.
У задоволенні решти вимог відмовити за недоведеністю таких.
Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_1 , вважає, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що після смерті ОСОБА_3 єдиними спадкоємцями залишилися ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , оскільки спадкоємці за заповітом ОСОБА_8 та за законом ОСОБА_6 , відмовилися від спадщини.
ОСОБА_5 від спадкування за законом відмовилася, натомість ініціювала витребувати свою частку зі спільного сумісного майна подружжя, яка становить 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
18.04.2018 приватним нотаріусом Сех Н.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з неподанням ОСОБА_5 відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, видачі свідоцтва про право власності на часту у спільному майні подружжя.
Після подання позовної заяви про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та об`єднання її із справою за позовом ОСОБА_2 про визнання за ним у порядку спадкування прав власності на 1/4 житлового будинку, яка належала його батькові, ОСОБА_5 померла та не набула за життя право власності на 1/4 частину житлового будинку.
Провадження у цивільній справі в частині позову ОСОБА_5 закрито.
Таким чином, спадкове майно, яким є 1/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має спадкувати єдиний спадкоємець першої черги ОСОБА_2 . 
Просить змінити рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року та визнати за ОСОБА_2 власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом. 
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.
Представник відповідача Львівської міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи та встановлені судом обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що позивач ОСОБА_2 вважається таким, що фактично прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_3 та має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо відповідної частки нерухомого майна.
Разом з цим, у задоволенні уточнених позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , які стали предметом спору внаслідок смерті ОСОБА_5 , суд відмовив, оскільки позивач не надав суду будь яких відомостей про відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5 , щодо кола спадкоємців, їх прав та обов`язків.
Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Шатурторф Шатурського району Московської області Російської Федерації помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , актовий запис № 22 (а.с. 4).
В день сметрі ОСОБА_3 відкрилася спадщини на належне йому спадкове майно, до якого належать 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , право власності спадкодавця на яку підтверджується копією Реєстраційого посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25 березня 1966 року та земельна ділянка на вулиці Холодноярська у місті Львові, кадастровий номер: 4610136900:07:003:0029, право власності на яку підтверджується Державним актом про право власності на IV-ЛВ №002106 (а.с. 21, 33).
Як слідує з копії паспорта ОСОБА_3 , 15 жовтня 1957 року останній зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 (а.с. 30).
Згідно копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 5).
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_5 та двоє його синів: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
На підставі заповіту, посвідченого 28 лютого 2008 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським І.І., спадкодавець 1/2 (одну другу) частку житлового будинку на вулиці Холодноярська у місті Львові заповів своїй онуці - доньці позивача ОСОБА_4 (а.с. 141).
10.04.2017 ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (а.с. 157).
Згідно із витягом № 47388290 від 10 квітня 2017 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. відкрила спадкову справу № 60507500 (а.с. 6).
З копії спадкової справи, заведеної 10.04.2017 № 2/2017 Індекс 02-14 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 слідує, що внука ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом від 28.02.2008 (а.с. 138, 141, 152, 153).
Заяву про відмову від прийняття спадщини подала також ОСОБА_5 , мати позивача та дружина спадкодавця ОСОБА_3 , відмовившись від частки у спадщині після смерті чоловіка (а.с. 150).
25.04.2017 подав заяву про відмову від прийняття спадщини інший спадкоємець ОСОБА_6 (а.с. 162).
27.12.2017 позивач ОСОБА_2 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом
Таким чином, позивач ОСОБА_2 , як син покійного спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємець першої черги звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , однак у зв`язку з тим, що не надав Типовий договір «Про надання житлово-будівельному кооперативу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку», 27.12.2017 року приватний нотаріус Сех Н.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 51). 
Після зазначених юридичних фактів, 01.06.2018 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про визнання за ним у порядку спадкування право власності на 1/4 житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала його батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначав, що вступив у фактичне володіння та користування відповідної частки будинку, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, просив позов задовольнити.
05.12.2019 уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 просив про визнання за ним права власності на 1/2 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки став єдиним спадкоємцем.
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.
При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_3 помер за межами України, на території Російської Федерації, до спірних спадкових правовідносин застосовується законодавство України.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). 
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Матеріали справи та встановлені судом обставини дають підстави для безспірного висновку, що позивач ОСОБА_2 , як син спадкодавця, відтак спадкоємець першої черги за законом, просить про визнання за ним права власності на всю частку нерухомого майна (1/2 частину житлового будинку), яка належала його батьку ОСОБА_3 .
Згідно із довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 05.06.2017 року № 1/5100 станом на 29.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_10 по Ѕ частині (а.с. 166).
Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. 
На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. 
Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.
Як зазначено вище, 08.04.2018 ОСОБА_5 подала приватному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виказавши бажання отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, яка становить 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які були збудовані під час шлюбу (а.с. 189).
Натомість, приватний нотаріус винесла постанову від 08.04.2018 №19/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, причиною якої стала відсутність Типового договору «Про надання житлово-будівельному кооперативу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку» від 24.12.1961 за реєстровим №8827 на ім`я померлого чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 192).
01.06.2018 ОСОБА_5 подала позов до суд про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, який ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.02.2019 об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, присвоєно справі унікальний номер 465/3207/18. 
08.03.2019 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2019 закрито провадження в частині позову ОСОБА_5 до Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, за участю третьої особи: ОСОБА_2 , про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, а саме 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі та задоволення його частково, суд вказав відсутність відомостей про відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5 , із яких суд міг би встановити коло спадкоємців, їх прав та обов`язків.
Тобто, суд першої інстанції врахував покійну ОСОБА_5 , як спадкоємця, яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки з ним проживала чи має право на 1/2 частку такої, як дружина на спільне майно подружжя.
Як вже зазначалося, той з подружжя, що пережив спадкодавця, є спадкоємцем першої черги, при цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про відмову від неї (ст.ст.1261, 1268, 1270 ЦК України). 
Колегія суддів звертає увагу на те, що за умови постійного спільного проживання із спадкодавцем кожен із спадкоємців першої черги у спірних правовідносинах, за умови відмови спадкоємця ОСОБА_4 від спадкування за заповітом, міг вважатися таким, що прийняв спадщину у відповідній частці.
Поряд з цим, із матеріалів спадкової справи чітко вбачається, що ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , тобто вчинили юридично значиму дію з відповідними правовими наслідками, їй роз`яснено, що така відмова є безумовною та беззастережною, заяву про відкликання такої заяви ОСОБА_5 не подавала, тому подання в подальшому нею заяви про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, у задоволенні якої відмовлено, чи подання такого ж роду позовної заяви до суду, не може свідчити про прийняття нею спадщини або набуття в іншому порядку права власності на частину спірного майна, а відтак і можливості спадкування відповідного майна після її смерті.
При цьому, закриваючи провадження у справі в частині вимог ОСОБА_5 та одночасно відмовляючи з цих підстав (відсутності доказів щодо спадкоємців) у задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції допустився процесуального порушення, оскільки враховуючи вимоги пункту 1 частини 1 статті 251 ЦПК України був зобов`язаний зупинити провадження у справі до вступу правонаступників.
В свою чергу, відповідно до статті 1297 спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Згідно із частиною першою статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
З матеріалів справи встановлено, що нотаріусом прийнята заява позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину, як така, що подана в передбачений законом строк, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, відтак нотаріусом, як особою, на яку відповідно до законодавства України, покладений обов`язок вирішувати питання про наявність в особи права на спадкування, дотримання строків прийняття спадщини, оформлення права на спадщину (частина 1 статті 1269, статті 1296-1298 ЦК України), визнано позивача таким, що прийняв спадщину в установленому законом порядку і вказана обставина ніким не оспорюється,
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи мотиви суду, які покладені в основу оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не вирішив спір по суті та не захистив порушені права позивача, а сприяв виникненню нового спору, тим самим порушивши право позивача на справедливий суд, гарантоване нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої застосовуються судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України.
На переконання колегії суддів, встановивши, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відтак за встановлених судом наведених вище обставин, належним та ефективним способом захисту, який призведене до кінцевого вирішення переданого на розгляду суду спору, буде обраний позивачем спосіб, а саме визнання за ним права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та як наслідок необхідність зміни оскаржуваного рішення із задоволенням позову в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2019 року – змінити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,  в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 червеня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк