Справа № 148/514/20 
Провадження № 33/801/531/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року                                                                                      м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10200 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору 420 грн 40 коп. 
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
Скарга мотивована тим, що прилад «Драгер Alcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним МОЗ та Держспоживстандартом; в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд проводився за допомогою приладу «Драгер 0916», тоді як згідно роздруківки спеціального технічного засобу огляд проводився за допомогою іншого приладу - «Драгер 6810»; ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом та тимчасово не затримали транспортний засіб; судом порушено його право на захист, оскільки він бажав приймати участь у справі і скористатися правовою допомогою адвоката, не допитано зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення свідка, а також не враховано особу правопорушника.
Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.
У судове засідання, призначене на 21.07.2020 ОСОБА_1 не з`явився, подавши в день засідання на електронну адресу суду заяву, в якій просить перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку із поганим самопочуттям.
Розглянувши вказану заяву, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки вказані в ній причини не є поважними, так як не підтвердженні жодними доказами (зокрема, до заяви не додано доказів звернення ОСОБА_1 до медичного закладу за допомогою).
Крім того, така заява не скріплена електронним цифровим підписом особи, яка направила таку заяву, що унеможливлює встановити особу заявника.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
З матеріалів справи слідує, що постанову Тульчинським районним судом Вінницької області винесено 28.05.2020 (а.с.17) та згідно супровідного листа від 03.06.2020 направлено ОСОБА_1 (а.с.18).
Згідно заяви ОСОБА_1 від 17.06.2020, він ознайомився з матеріалами прави та отримав їх копії 18.06.2020 (а.с.23) і 26.06.2020 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу. Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, апеляційну скаргу подав протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 032727, складеного інспектором СРПП Тульчинського ВП старшим лейтенантом поліції Фіялом А., 26.03.2020 о 16 год. 30 хв. в с. Нестерварка по вул. Леонтовича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода «Феліція», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» 0916 в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а  Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Згідно роздруківки показників спеціального технічного засобу, результат тесту становить 2,86 проміле (а.с.3). 
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки він бажав приймати участь у справі і скористатися правовою допомогою адвоката, однак, такі твердження відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.
Встановлено, що місцем проживання ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено АДРЕСА_1 . Іншої адреси ОСОБА_1 при складанні протоколу повідомлено не було.
Судові повістки про виклик до суду чотири рази (на 15.04.2020, 29.04.2020, 15.05.2020 та 28.05.2020) направлялися судом першої інстанції на зазначену в протоколі адресу, однак, поштові конверти повернулися на адресу суду із відміткою пошти «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача».
Також судом першої інстанції, крім направлення повістки про виклик ОСОБА_1 до суду на 28.05.2020, здійснено виклик правопорушника на вказану дату шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Хоча такий спосіб виклику до суду і не передбачено нормами КУпАП, разом з тим судом першої інстанції вчинялися всі дії для належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи.
Апеляційний суд звертає також увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 повідомлено про розгляд адміністративної справи відносно нього в Тульчинському районному суді, що підтверджується його підписом графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи». 
Враховуючи вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив іншу адресу проживання - АДРЕСА_2 .
Згідно копії паспорта громадянина України слідує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення місце проживання ОСОБА_1 (з 29.06.2017) зареєстроване за іншою адресою - АДРЕСА_3 .
На думку апеляційного суду дії ОСОБА_1 щодо повідомлення поліцейському іншої адреси при складанні протоколу про адміністративне правопорушення спрямовані на введення в оману працівників поліції та суду, і свідчать про його свідоме ухилення від участі в розгляді справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності шляхом закриття в подальшому справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує той факт, що йому було відомо про направлення матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до Тульчинського районного суду Вінницької області.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що прилад «Драгер Alcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним МОЗ та Держспоживстандартом, однак, такі твердження не беруться до уваги судом, оскільки наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за № 43 внесено газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. 
Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager «Alcotest 6810», в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва. Крім того, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.
Безпідставним є твердження апелянта про те, що в протоколі зазначено один технічний засіб (Драгер 0916), а огляд проводився за допомогою іншого технічного засобу (Драгер 6810), оскільки в роздруківці зазначено номер приладу Drager Аlcotest 6810 - «ARBL 0916».
Не може слугувати підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП факт недотримання поліцейськими вимог статей 265-2, 266 КУпАП та наказу МВС України №1395 від 07.11.2015, які тимчасово не затримали транспортний засіб та не відсторонили ОСОБА_1 від керування ним, оскільки вказані дії не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Вагоме значення у даній справі має факт визнання вживання алкоголю ОСОБА_1 , а саме в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноручно зазначив «випив 50 грам горілки, керував автомобілем».
Не беруться до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що судом не допитано зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення свідка, оскільки необхідності в суду викликати такого свідка не було, за відсутності відповідного клопотання.
Всі інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер і не впливають на встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало