Номер провадження: 22-ц/813/5985/20 
Номер справи місцевого суду: 523/18199/16-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря – Бикової К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у, розмірі 2000 грн. щомісячно.
Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що сторони перебували у шлюбі, за час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом. Дитина проживає разом зі позивачкою, та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову тобто 08.12.2016р. до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2019р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 р - задоволено. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 р по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - скасовано.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Овідіопільської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, постановленно:
стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН відсутній, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову тобто 08.12.2016р. до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 
допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 26.12.2019 року у справі №523/18199/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто 08.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішення суду ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, встановлених за відсутності належних доказів, при його прийнятті судом порушені норми процесуального права, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки про час та місце розгляду справи його не було повідомлено належним чином.
ОСОБА_1 зазначає, що після складення Акту про спільне проживання дитини з матір`ю від 09.11.2016 року пройшло більше трьох років та наразі він не відповідає дійсним обставинам справи.
02 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Богатова Марія Андріївна через канцелярію суду подала доповнення до апеляційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року. 
У наданих доповненнях представник апелянта зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 та посилання на наданий позивачем акт про спільне проживання з дитиною складений за період з липня 2016 року по 09 листопада 2016 року є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.
Апелянт звертає увагу колегії судді на те, що факт проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з її батьком ОСОБА_1 в період з 02 грудня 2016 року по 24 квітня 2018 року підтверджується Листом Суворовського ВП від 14.02.2017 року № 39-3059 (т. 1, а.с. 80) в якому зазначається, що позивач зверталася в поліцію за місцем проживання її дочки з батьком з приводу побачень з дитиною.
Відповідно до змісту листа Одеської місцевої прокуратури №4 від 10 березня 2017 року № 07-10-17, позивачка зверталася в поліцію 08 грудня 2018 року з приводу вирішення цивільно-правового спору з відповідачем про місце проживання їх спільної дитини, з якого також вбачається, що дитина проживала з батьком (т. 1, а.с. 81)
Згідно Акту державного виконавця від 24 квітня 2018 року та Постанови № 53/7/1/18 неповнолітня ОСОБА_3 24 квітня 2018 року була в незаконному порядку відібрана від її батька ОСОБА_1 та передана матері (т. 1, а.с. 82-84). Згідно зазначеної постанови, дії з відібрання дитини проведені неправомірно на підставі рішення суду, яке не вступило в законну силу. Біль того, підстав, встановлених пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України для відібрання дитини у батька ніколи не існувало.
Крім зазначених письмових доказів з боку відповідача, постійне місце проживання дитини разом з батьком і бабусею, підтверджується Актом обстеження умов проживання (а.с. 136) від 20.05.2019 року, довідкою про склад сім`ї (а.с. 135, т. 1), характеристикою з дитячого садку, характеристикою навчального закладу «Престиж», Висновком психологічного експертного дослідження № 3/9/17 від 18 грудня 2017 року (а.с. 111-129, т.1) за яким ОСОБА_3 , відповідаючи на запитання психолога в межах психологічного опитування дитини, сама вказує на теплі стосунки між нею батьком і бабусею, та особливу прихильність до них, як до самих близьких людей, яких вона вважає сім`єю.
Апелянт також зазначає, що відповідно до Виписки головного лікаря КУ «Міський психіатричний диспансер» отриманої на запит слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 05.10.2018 року (а.с. 141) позивач перебуває під наглядом лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» з 2016 року з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, що свідчить про неспроможність надати належне виховання дитині.
Представник ОСОБА_1 наголошує на тому, що на даний момент рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2018 року у справі № 523/14828/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи – відділ у справах дітей Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, переглядається в апеляційному порядку і не породжує правових наслідків стосовно питання з ким саме має проживати їх неповнолітня дитина.
З огляду на зазначене представник апелянта вважає, що між сторонами триває спір про місце проживання дитини, який до теперішнього часу остаточно не вирішено. Тому вимоги щодо стягнення аліментів і визначення місця проживання дитини, яке до теперішнього часу не вирішено, взаємопов`язані, а рішення суду першої інстанції передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи . У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Даних щодо належного повідомлення ОСОБА_1 на судове засідання призначене на 26.12.2019 року матеріали справи не містять.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, не відповідає дійсності.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 26.12.2019р. о 12-00 год., а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.
Судом встановлено те, що сторони перебували у шлюбі, в період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.4).
Наразі між сторонами наявний спір щодо визначення місцяпроживання дитини.
Задовольняючи частково позовні вимоги , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, то до виповнення донькою повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми аліментів у розмірі 2000 грн., які вона просила стягнути з відповідача.
Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Так, ч. 2 статті 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Отже, суд першої інстанції керувався вищевказаними нормами закону та дійшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН відсутній, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову тобто 08.12.2016р. до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом із тим, необхідно роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 26.12.2019, а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову тобто 08.12.2016р. до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 – 384, 289 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН відсутній, АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову тобто 08.12.2016 р. до досягнення дитиною повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                                                 О. В. Князюк
Судді:                                                                                         А.П. Заїкін
                                                                                О.М. Таварткіладзе