ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2972/20 Справа № 185/6259/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай),  

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 16 вересня 1974 року вона була членом колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», який було перейменовано у колгосп «Межиріч» 15 лютого 1992 року і в подальшому реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч».
20 січня 1994 року було видано державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч», згідно рішення Межиріцької сільської ради від 24 березня 2000 року №11 державний акт вважається виданим КСП «Межиріч». 
Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових одиниць. 
Однак у списку членів КСП «Межиріч», доданому до державного акту, її прізвище не значиться. 
У березні 2018 року з пояснень землевпорядника Межиріцької сільської ради вона дізналась про те, що має право на земельну частку (пай). Тому вона вважає, що строк для звернення до суду з позовом нею не пропущений. 
За таких обставин, просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Вирішено питання судових витрат.
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона була членом КСП «Межиріч», а відомості в трудовій книжці про те, що вона працювала в якості каменщика, занесено помилково, про що є відповідний запис.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач 16 вересня 1974 року була прийнята у члени колгоспу «імені ХХІІ з`їзду КПРС», у період з 1974 року по 1981 рік працювала у будівельній бригаді та винзаводі, 02 жовтня 1992 року прийнята у колгосп «Межиріч» на роботу за договором в якості каменщика (а.с.7-8).
20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч», що знаходиться у с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 10 253 гектари землі у межах згідно з планом.
Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, державний акт на право колективної власності на землю вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч».
       У додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданому колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, а саме у списку громадян ОСОБА_2 не значиться.
Відповідно до п.2-4 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
       Враховуючи, що ОСОБА_1 з 02 жовтня 1992 року була прийнята у колгосп «Межиріч» на роботу за договором в якості каменщика, тобто не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відомості в трудовій книжці про те, що вона працювала в якості каменщика, занесено помилково, про що є відповідний запис, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в наданій копії трудової книжки не вказано який саме запис було внесено помилково, при цьому будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що позивач була саме членом колективного сільськогосподарського підприємства, а не його найманим працівником, матеріали справи не містять.
Згідно з рішенням виконкому Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №11 від 24 березня 2000 року, Державний акт на право колективної власності на землю вважається виданим КСП «Межиріч» як правонаступнику колгоспу «Межиріч».
У додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданому колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, а саме у списку громадян ОСОБА_2 не значиться.
       Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді:                                                                                              В.С.Городнича

                                                                О.В.Лаченкова