ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9948/19	

головуючий суддя І інстанції – Прудник С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача):          Іванова С.М. 
                                                   суддів:            Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року в адміністративній справі №160/9948/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк”   ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, стягнення інфляційних втрат та стягнення пені за прострочення зобов`язання,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві “Дельта Банк”  Матвієнко  Євген Валерійович, в якому просила: 
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1  відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 91       914,96 грн.;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 25       984,75 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1   було задоволено.
Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь   ОСОБА_1 відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 96 385,74 грн. та відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пені за прострочення зобов`язання у розмірі 25 402,36 грн., а всього у розмірі 121 788,10 грн.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України, зокрема Цивільного кодексу України. Зауважено, що між позивачем та Фондом відсутні договірні зобов`язання, оскільки останній виконує свої зобов`язання на підставі приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
ОСОБА_1  було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Також, ОСОБА_1 та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були подані клопотання про розгляд справи за їх участі.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно з ч. 2   ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність,  не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявлених ОСОБА_1 та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб клопотань про розгляд справи за їх участі, слід відмовити.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що   апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 19.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ “Дельта Банк” укладено договори банківського вкладу "Зростаючий" у доларах США:
- №011-03616-190215, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5620 доларів США, у тимчасове користування на строк до 05.03.2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 5,5 % річних; додатковою угодою №1 від 19.02.2015 року до вказаного договору внесено зміни шляхом викладення в новій редакції зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в банку поточного рахунку іншої особи;
- №012-03616-190215, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1300 доларів США, у тимчасове користування на строк до 05.03.2015 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 5,5 % річних; додатковою угодою №1 від 19.02.2015 року до вказаного договору внесено зміни шляхом викладення в новій редакції зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в банку поточного рахунку іншої особи.
Відповідно до умов договору №011-03616-190215 від 19.02.2015 року з банківського рахунку № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 5620 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46159499 від 19.02.2015 року.
За умовами договору №012-03616-190215 від 19.02.2015 року з банківського рахунку № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , на рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 1300 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46160103 від 19.02.2015 року.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 “Про віднесення ПАТ “Дельта Банк” до категорії неплатоспроможних”, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 “Про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду”. 
Так, уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ “Дельта Банк”  призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. 
Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року.
В подальшому, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 року “Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року №51 “Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ “Дельта Банк”, згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року до 02.09.2015 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб “Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ “Дельта Банк” від 03.08.2015 року №147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ “Дельта Банк” продовжено по 02.10.2015 року включно.
Крім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ “Дельта Банк” виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 “Про початок процедури ліквідації ПАТ “Дельта Банк” та делегування повноважень ліквідатора банку”.
Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Дельта Банк”, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ “Дельта Банк”, визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.
Наказом уповноваженої особи від 16.09.2015 року №813 застосовано наслідки нікчемності до договорів банківських вкладів (депозитів) згідно переліку, в тому числі й до договорів банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" у доларах США від 19.02.2015 року №012-03616-190215 та №011-03616-190215.
Листом від 07.12.2018 №05-3404984 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ “Дельта Банк” Кадировим В.В. було надано відповідь на звернення позивача, у якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, було виявлено, що договори від 19.02.2015 року №012-03616-190215 та №011-03616-190215, укладені між ОСОБА_1 та банком, є нікчемними        відповідно до підпункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року по справі №160/66/19 позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ “Дельта Банк” Кадирова В.В. (адреса: 01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, 38; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34047020), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо         предмета спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21708016) про зобов`язання вчинити певні дії  задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ “Дельта Банк” Кадирова В.В. внести дані ОСОБА_1 до переліку (реєстру) рахунків як вкладника АТ “Дельта Банк” та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо даних ОСОБА_1 , яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рахунках: №26307113019777 договору банківського вкладу (депозиту) №011-03616-190215 “Зростаючий” у доларах США від 19.02.2015 року; №26306113019927 договору банківського вкладу (депозиту) №012-03616-190215 “Зростаючий” у доларах США від 19.02.2015 року. Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ “Дельта Банк” Кадировим В.В. подано до суду апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ “Дельта Банк” на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №160/66/19 через оскарження судового рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
28.01.2020 року позивачу було виплачено суму банківського вкладу в розмірі 186857,36 грн.
Вважаючи протиправним  невиплату позивачу індексу інфляції та трьох відсотків річних, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованим є стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь   ОСОБА_1 відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 96 385,74 грн. та відсотків з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми пені за прострочення зобов`язання у розмірі 25 402,36 грн., а всього у розмірі 121 788,10 грн. за період з 20.07.2015 року по 28.01.2020 року.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки встановлені договором або законом у разі порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, наведеними правовими приписами встановлена фінансова відповідальність боржника за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Згідно п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку -  це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
Згідно пунктів 1, 2 ч.  5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
Відповідно до пунктів 3, 5 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.
У пункті 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.
Відповідно до п.2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенні ліквідаційної маси.
Згідно з частиною 5 статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що у період дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових санкцій, передбачених, зокрема                   ст. 625 ЦК України.
Як свідчать встановлені обставини справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі – Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Відтак, в силу наведених правових приписів, підстави для нарахування фінансових санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, починаючи з 03.03.2015 року, відсутні.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох відсотків річних від несвоєчасно виплаченої суми, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права, що свідчить про необхідність його скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 року в адміністративній справі №160/9948/19 – скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених              п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко