КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                                                                                                                             -
 Справа № 33/824/2720/2020                                                                                     Постанова винесена суддею Хардіною О.П.
 Категорія: ст. 44-3 КУпАП                
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
30 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи                    про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду                              м. Києва від 20 травня  2020 року, 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від                          20 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі                        1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                               17 000 гривень.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                     420 грн. 40 коп. 
 
 Не погоджуючись із зазначеною постановою суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною без повного з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо нього.
 
Також ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що він не був повідомлений належним чином про дату судового засідання, та у зв`язку з карантином, оголошеним постановою Кабінетом Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом  SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211, був позбавлений можливості прибути до суду та отримати судове рішення, а про оскаржувану постанову дізнався 11.06.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка була оприлюднена лише 09.06.2020 року.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга  підлягає поверненню особі, яка її подала,                   з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова Шевченківського районного суду м. Києва стосовно                          ОСОБА_1  була винесена 20 травня 2020 року.
Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав лише 19 червня 2020 року, згідно штампу вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.
 
Строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
 
Між тим, доводи  ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на  обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2020  року. 
 
Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Києва               від 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.                 
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що про день та час розгляду справи призначеної на 20.05.2020 року  ОСОБА_1 повідомлялася 02.04.2020 року телефонограмою (а.с. 20). 
Проте,  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, а тому суд, у відповідності до ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.                 
Також з матеріалів справи слідує, що  ОСОБА_1 була направлена копія постанови суду 25.05.2020 року, про що свідчить супровідний лист                  (а.с. 23).        
 
Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що  ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а також про перебування даної справи на розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва, в подальшому самостійно не поцікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже.
 
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").
 
Натомість, як вказувалось вище, матеріали справи не свідчать, що ОСОБА_1 вживались заходи, щоб дізнатись про стан відомого йому  судового провадження.
Щодо посилання апелянта на те, що він був позбавлений можливості прибути до суду та отримати судове рішення, про яке він дізнався                 11.06.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, так як постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»             № 211 від 11.03.2020 року установлено на території України карантин, то воно не заслуговує на увагу, оскільки жодною з редакцій вказаної постанови не було заборонено відвідування судів або об`єктів поштового зв`язку, адже подання апеляційної скарги не потребує безпосередньої присутності особи в суді і вона могла бути здана на поштове відділення, за умови забезпечення персоналу та відвідувачів засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.
За таких обставин, відсутні підстави для поновлення  ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається,                      з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.
 
          Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
 
Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и л а:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення                    за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу повернути  ОСОБА_1 .
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
               Суддя 
         Київського апеляційного суду                                                    Горб І.М.