ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7120/17                                        Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року                                                                                м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:          Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
за участю секретаря Скидан С. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року
у справі № 826/7120/17 (розглянуто в порядку письмового провадження)
за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до відповідача Міністерства юстиції України, 
Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві
про скасування постанов в частині, визнання протиправною бездіяльність, стягнути з Державного бюджету України безпідставно сплачену суму виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2017 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач 1), Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві (надалі - відповідач 2), в якому просило суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не повернення Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" грошових коштів у сумі 4826928,55 грн, як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови від 04.02.2013 ВП №34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, яка визнана судом недійсною;
- стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 4826928,55 грн сплаченої суми виконавчого збору.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору скасована в судовому порядку, а тому необхідним є повернення позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні, розміру сплаченого ним на підставі постанови виконавчого збору, водночас, відповідач 1 проявив протиправну бездіяльність, а саме, не звернувся з відповідним поданням до органу казначейства України про повернення на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" безпідставно стягнутого виконавчого збору у розмірі 4826928,55  грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року адміністративний позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не повернення Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" грошових коштів у сумі 4826928,55 грн, як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови від 04.02.2013 року ВП № 34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, яка визнана судом недійсною. 
Зобов`язано Міністерство юстиції України підготувати подання щодо повернення Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" грошових коштів у сумі 4826928,55 грн., як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови від 04.02.2013 року ВП №34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, яка визнана ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 року по справі №18/113-53/81 недійсною. В решті позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 12 грудня 2019 року в частині його задоволення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що грошові кошти в сумі 4826928,55 грн, що були перераховані до бюджету як виконавчий збір стягнутий за невиконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 року по справі №18/113-53/81 не є помилково або надміру зарахованими, оскільки були стягнуті відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому правових підстав для повернення коштів не має. 
Представник позивача в судовому засідання заперечував проти апеляційної скарги, з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення першої інстанції залишить в силі.
В судове засідання представник апелянта підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Крім того, представник апелянта не заперечував того, що під час вчинення виконавчих дій з позивача стягнуто виконавчий збір в сумі 4826928,55 грн.
Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив
Представником відповідача 2 подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року по справі №18/113-53/81 позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" задоволено частково та вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ЗАТ СУАП з ІІ "Укрелектроват" 2562101,36 грн. основного боргу, 1207585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118209236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором №1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди №1 від 02.03.1998 та угоди №1 від 19.05.1998, 1283659,85 грн. 3% річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення №1348А від 02.03.1998 і угодою №1 від 19.05.1998, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012 року, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року по справі №18/113-53/81 залишено без змін.
Так, 08.02.2012 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року видано наказ №18/113-53/81.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 28.08.2012 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу №18/113-53/81, виданого 08.02.2012 року Господарським судом міста Києва.
Постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України 06.09.2012 року виконавче провадження №34029225 зупинено на підставі пункту 15 частини першої статей 37 та 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з внесенням ДП НАЕК Енергоатом до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".
Так, 04.01.2013 року постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України виконавче провадження №34029225 поновлено на підставі частини п`ятої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України 04.02.2013 року ВП №34029225 на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" стягнуто виконавчий збір у розмірі 12730868,93 грн. у зв`язку з тим, що в наданий для добровільного виконання строк рішення суду боржником виконано не було.
Відповідно до довідки позивача станом на 26.01.2017 року з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" стягнуто на користь АТ СУАП з ІІ "Укрелектроват" 64839911,44 грн. заборгованості з яких 4826928,55 грн. сума виконавчого збору (стор. 10 том І).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 року по справі №18/113-53/81 за скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 18/113-53/81 за позовом Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", за участю Прокуратури м. Києва про стягнення 154268280,35 грн. скаргу задоволено та визнано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 04.02.2013 року ВП № 34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору недійсною.
Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Міністерства юстиції України з заявою від 12.05.2017 року № 6602/10 "Щодо повернення виконавчого збору" у сумі 4826928,55 грн. стягнутих на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 04.02.2013 року ВП № 34029225.
Листом від 22.05.2017 року №13717-0-33-17/20.1/20 відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про те, що у відповідності до вимог чинного законодавства кошти (виконавчий збір) стягнуто з боржника перераховано до Державного бюджету України, з огляду на що відділ позбавлений можливості повернути кошти перераховані до Державного бюджету України згідно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 04.02.2013 року № 34029225.
Позивач вважаючи, що йому було безпідставно не повернуто грошові кошти в сумі 4826928,55 грн. звернувся відповідним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що для відновлення порушених прав позивача необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство юстиції України, як правонаступника Державної виконавчої служби, підготувати подання щодо повернення позивачу грошових коштів у сумі 4826928,55 грн., як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови від 04.02.2013 року ВП № 34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, яка визнана ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №18/113-53/81 недійсною.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки протиправна бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неповернення ДП "НАЕК "Енергоатом" 4826928,55 грн сплаченої суми виконавчого збору, стягнутого відповідно до постанови від 04.02.2013 року ВП №34029225, порушила право позивача на вільне володіння майном, а отже, апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Щодо твердження апелянта, що грошові кошти в сумі 4826928,55 грн, що були перераховані до бюджету, як виконавчий збір стягнутий за невиконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 року по справі №18/113-53/81 не є помилково або надміру зарахованими, оскільки були стягнуті відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не має підстав для повернення, колегія суддів зазначає наступне.
Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, врегульовано Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. 
Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке (подання) платник разом зі своєю заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, подає до органу Казначейства.
Тобто, орган, який контролює справляння надходження виконавчого збору, у разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, зобов`язаний скласти подання, яке платником подається до органу Казначейства.
Як вже зазначалось, виконавчий збір в сумі 4826928,55 грн було стягнуто з позивача в рамках виконавчого провадження №34029225 Державною виконавчою службою України, про що зазначено в постанові від 04.02.2013 р. 
Таким чином, органом, що контролював справляння до бюджету виконавчого збору в сумі 4826928,55 грн була Державна виконавча служба України.
Разом з тим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 05.08.2016 року до ЄДР внесено запис 10741110009038918 про припинення Державної виконавчої служби України.
Відповідно до п.п.1, 2 Постанови №17 " ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності.
Установити, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.
Оскільки державна політика у сфері організації примусового виконання рішень охоплює в собі поняття та процедурні моменти стягнення виконавчого збору, який є невід`ємною частиною виконавчого провадження, є можливим дійти висновку, що в питаннях повернення виконавчого збору, стягнутого Державною виконавчою службою України під час реалізації державної політики у сфері примусового виконання рішень, правонаступником прав та обов`язків ліквідованої ДВС є Міністерство юстиції України, внаслідок чого вирішення питання повернення виконавчого збору в сумі 4826928,55 грн після 05.08.2016 року мало бути здійснено відповідачем 1.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача1 з заявою від 12.05.2017 року №6602/10, в якій просив вжити заходів щодо повернення коштів у сумі 4826928,55 грн. стягнутих на підставі постанови від 04.02.2013 року ВП №34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, проте відповідачем 1 не надано відповіді (заперечення) на вищезазначене звернення позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем 1 під час розгляду справи  не було доведено та обґрунтовано, що він не наділений повноваженнями щодо повернення коштів з бюджету та визначення розрахунку сум, які підлягають поверненню грошових коштів у сумі 4826928,55 грн. суду не надав. 
Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта про те, що останній діяв у відповідності до вимог законодавства під час стягнення виконавчого збору, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, що останнім не виконано вимог п. 5 Порядку №787 в частині складення відповідного подання на суму 4826928,55 грн, які стягнуті з позивача ДВС України, а відповідач 1 є його правонаступником.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протиправна бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неповернення ДП "НАЕК "Енергоатом" 4826928,55 грн сплаченої суми виконавчого збору, стягнутого відповідно до постанови від 04.02.2013 року ВП №34029225, порушила право позивача на вільне володіння майном, внаслідок чого позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 скласти висновок на повернення суми 4826928,55 грн є обґрунтованим на належним захистом порушених прав позивача.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє рішення суду про поворот виконання рішення суду на підставі, якого стягнуто з позивача виконавчий збір, а отже судом першої інстанції прийнято обґрунтоване та законне рішення, з урахуванням вимог статті 9 КАС України, шляхом зобов`язання Міністерство юстиції України підготувати подання щодо повернення ДП "НАЕК "Енергоатом" грошових коштів у сумі 4826928,55 грн, як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови від 04.02.2013 року ВП №34029225 про стягнення з боржника виконавчого збору, яка визнана Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №18/113-53/81 недійсною.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які він висловив, зокрема, в п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Тобто, встановлюючи істину в справі суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
Дослідження матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та не доведено наявності обставин, які стали підставою для не вчинення жодних дій по розгляду звернення позивача та не надано на обґрунтування своїх доводів жодних належних і допустимих доказів, які би могли поза розумним сумнівом підтверджувати не повернення коштів позивачу.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення

Головуючий суддя                                                                                Г.В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев

          В.В. Файдюк

Повний текст постанови складено 02 липня 2020 року.