ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2020 року           справа №360/5421/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (повне судове рішення складено 16 березня 2020 року в м. Сєвєродонецьку) в справі № 360/5421/19 (суддя в І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                 УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - пенсійний орган, Білокуракинське ОУПФУ, Управління), в якому з урахуванням уточнень просила:
- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача та зобов`язати вчинити певні дії; 
- визнати розрахунок до розпорядження на призначення пенсії від 15.08.2018 в пенсійній справі таким, що не відповідає нормам абз. 4 п. 1 ст. 40, п. 1,2 ст. 43, п. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1058-ІV);
- визнати відмову відповідача (лист від 19.09.2019) виконати заяву позивача від 05.12.2017 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/3706/18 такою, що не обґрунтована відповідними законоположеннями (зокрема, Закону № 1058-ІV);
- зобов`язати відповідача зупинити дію розпорядження на призначення пенсії позивачу від 15.08.2018 і з 01.03.2018 поновити нарахування і виплати пенсії відповідно до розпорядження від 18.01.2018, враховуючи індексацію і зміни прожиткового мінімуму;
- зобов`язати відповідача відповідно ст. 46 Закону № 1058-ІV, ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) несплачену в строк суму пенсії з вини відповідача - 3928,36 грн. виплатити з індексацією - 98,60 грн. і 3% річних - 75,69 грн. за рахунок джерел основних доходів (постанова Кабінету Міністрів України від 21.01.2000 № 159 пункт 7);
- зобов`язати відповідача виконати розрахунки розміру пенсії за ст. 43 Закону № 1058-ІV на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду в справі № 360/3706/18, а також за п. 4-7 Перехідних положень Закону № 1058-ІV, з урахуванням рекомендаційного листа ПФУ, що спираються на п. 3 ст. 35 та інші Закону № 1058-ІV, і надати можливість позивачу обрати оптимальний варіант для отримання пенсійних виплат з 01.01.2020.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність Управління, яка полягає у відмові розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2017 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/3706/18;
-          визнано протиправним та скасовано розпорядження Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15.08.2018 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 через зміну надбавки;
-          зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 05.12.2017.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що проведений ОСОБА_1 розрахунок розміру пенсії відповідає чинному пенсійному законодавству. Відповідач наголошує, що розмір пенсії позивача визначено на підставі положень Закону № 1058-ІV з урахуванням заробітної плати за період з 01.06.1990 по 01.09.1995, коефіцієнту заробітної плати 1,57923 та середньомісячного заробітку 5944,85 грн та складає 2461,30 грн.
Також пенсійний орган не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, мотивуючи це особливостями фінансування відповідача та відсутністю коштів на відшкодування сплаченого позивачем судового збору.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку Білокуракинського ОУПФУ і з 2002 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується копіями паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 17.10.2002 (т. 1 а.с. 7-8).
Матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 підтверджено, що пенсія з 05.10.2002 призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», загальний стаж становить 37 років 3 місяці 25 днів (у тому числі на державній  службі 10 років 2 місяці 11 днів). Заробітну плату для розмежування взято за період з 01.08.1990 по 31.07.1995 (вид розрахунку - звичайний), коефіцієнт заробітку - 1,59360 (т. 1 а.с. 63-65).
Згідно з розпорядженням від 22.11.2017 № 114804 та протоколом від 23.11.2017 з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з переходом з пенсії за Законом України «Про державну службу» (далі - також Закон № 3723-ХІІ) на пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, загальний розмір пенсії позивача складає 2561,34 грн, заробітна плата взята за матеріалами пенсійної справи (обрано оптимальну заробітну плату) за період з 01.08.1990 по 31.07.1995, та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2000, коефіцієнт заробітної плати складає 1,65057 (т. 1 а.с. 200-202, 203).
Зазначений перерахунок здійснено у зв`язку з набранням чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 при масовому перерахунку пенсій, на підставі пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 29.11.2017 звернулася до управління із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки, надавши довідку про заробітну плату за сумісництвом за період з 01.07.1995 по 31.12.1995 (т. 1 а.с. 208-209). 
Довідкою від 20.11.2017 № 406 звірення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено, що архівна довідка № 150 від 25.10.2017, видана КП «Білокуракинське районне бюро технічної інвентаризації» відповідає первинним документам (т.1 а.с. 210).
Розпорядженням від 05.12.2017 № 114808 здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки (т. 1 а.с. 205-207). При цьому період заробітку взятий з 01.11.1990 по 31.10.1995.
Позивач 05.12.2017 звернувся до пенсійного органу із заявою за вх. № 30/З-14 в довільній формі про перерахунок розміру пенсії за законодавством, що було чинним раніше, ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до п. 2 ст. 27, абз. 4 п. 1 ст. 40, п. 2 ст. 42, п.п. 1, 2 ст. 43 і абз. 4 п. 1 Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила звернути увагу, що при розрахунку коефіцієнта заробітної плати в 1991 році за січень-червень 1991 року застосовувалась середня заробітна плата - 297,00 грн, а за липень-грудень 1991 року - 495,40 грн, уточнити коефіцієнт заробітної плати за 1991 року і 60 місяців в цілому, які брались для обрахунку пенсії. Просила виплачувати пенсію з 01.10.2017 по найбільш вигідному варіанту, про що має бути повідомлено відповідно до частини другої пункту 11 статті 64 Закону № 1058 (т. 1 а.с. 15).
Листом від 03.08.2018 № 14322/3-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФУ надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 № 14322/З-11, в якій зазначено, що з 05.10.2002 їй призначено пенсію за віком за нормами Закону № 3723. На виконання пункту 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV різницю між розміром пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ та розміром пенсії відповідно до Закону № 1058-IV обчислено з урахуванням, зокрема, довідки про заробітну плату з 01.06.1990 по 31.05.1995. Під час розгляду звернення виявлено помилку в частині визначення заробітної плати при проведення перерахунку пенсії відповідно до поданої 29.11.2017 заяви та доданих документів. Зокрема, заробітна плата була помилково обчислена з урахуванням положень абзацу третього частини першої статті 40 цього Закону. ГУ ПФУ в Луганській області доручило Білокуракинському ОУПФУ привести матеріали пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії з урахуванням заробітної плати з червня 1990 року по травень 1995 року (т. 1 а.с. 16).
На виконання цього листа Пенсійного фонду України відповідачем розпорядженням від 15.08.2018 обчислено розмір пенсії з 01.09.2018, враховуючи заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.05.1995.
Згідно позову та пояснень позивача, ОСОБА_1 не погоджується з цим, оскаржуючи розпорядження від 15.08.2018 в зв`язку із зміною періоду, за який обчислюється заробітна плата, що призвело до зменшення відповідного коефіцієнту. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 в справі № 360/3706/18, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року, зобов`язано Білокуракинське ОУПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05 грудня 2017 року № 30/3-14 з прийняттям обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду (т. 1 а.с. 24-28).
На виконання судового рішення відповідач листом від 19.09.2019 № 4810/031-08 відмовив в перерахунку розміру пенсії позивача (т. 1 а.с. 29).
Вважаючи, що пенсійний орган продовжує порушувати її право на отримання пенсії в належному розмірі, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи вимоги апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої та другої ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Так, статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Також пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.
Отже, після отримання відповідної заяви позивача від 05.12.2017 № 30/3-14 відповідач повинен був розглянути цю заяву та прийняти мотивоване рішення у відповідності до вимог Порядку № 22-1.
Натомість, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 пенсійний орган не прийняв рішення про перерахунок пенсії чи про відмову в перерахунку, і взагалі не надав обґрунтованої відповіді.
На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 у справі № 360/3706/18 управління листом від 19.09.2019 № 4810/031-08 відмовило в перерахунку розміру пенсії (т. 1 а.с. 29).
Суд першої інстанції вважав, що така відмова відбулась з огляду на те, що заява подана в довільній формі.
Апеляційний суд зауважує, що відповідачем дійсно не оформлено своє рішення відповідними реквізитами, притаманними формі «рішення», а викладено воно дійсно у формі листа.
В той же час, зміст цього документу, в тому числі, останній абзац, яким зазначено, що вирішено відмовити ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, вказує на природу такого документа, як рішення. На підтвердження цьому слід зазначити про мотиви, викладені в ньому, зокрема, 4, 6, 7 абзаци. При цьому, в 5 абзаці зазначається про надання відповідачем роз`яснень при наданні 15.12.2017 первинній відповіді на заяву позивача від 05.12.2017 з огляду на те, що заява подана в довільній формі.
Отже, колегія суддів надає правову оцінку, розцінюючи лист від 19.09.2019 № 4810/031-08 як рішення про відмову в перерахунку розміру пенсії.
Як зазначалось раніше, позивач 05.12.2017 звернувся до пенсійного органу із заявою за вх. № 30/З-14 в довільній формі про перерахунок розміру пенсії за законодавством, що було чинним раніше, ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до п. 2 ст. 27, абз. 4 п. 1 ст. 40, п. 2 ст. 42, п.п. 1, 2 ст. 43 і абз. 4 п. 1 Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила звернути увагу, що при розрахунку коефіцієнта заробітної плати в 1991 році за січень-червень 1991 року застосовувалась середня заробітна плата - 297,00 грн, а за липень-грудень 1991 року - 495,40 грн, уточнити коефіцієнт заробітної плати за 1991 року і 60 місяців в цілому, які брались для обрахунку пенсії. Просила виплачувати пенсію з 01.10.2017 по найбільш вигідному варіанту, про що має бути повідомлено відповідно до частини другої пункту 11 статті 64 Закону № 1058 (т. 1 а.с. 15).
Відповідно до наявних в матеріалах справи документів позивач звернувся до відповідача 05.12.2017 із заявою довільної форми, що не відповідає формі, встановленій в Додатку № 2 Порядку 22-1. 
Проте, колегія суддів погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок, що зміст цієї заяви надає можливість визначити підстави та мету її подання, а саме здійснити перерахунок пенсії. Посилання на її розгляд в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» відсутні. З огляду на таке суд вважає, що відповідач мав розглянути зазначену заяву в порядку, визначеному положеннями Порядку № 22-1. Тим більш, що цей обов`язок покладено на Білокуракинське ОУПФУ рішенням суду. 

Щодо норм права, на які в заяві від 05.12.2017 посилається позивач.
Пунктом 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
{Розділ XV доповнено пунктом 4-7 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року}
Згідно пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
{Розділ XV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року}
Таким чином, обчислення пенсії з 01.10.2017 дійсно слід здійснювати за нормами Закону № 1058-IV.
В той же час, норми пункту 2 статті 27 цього Закону передбачають, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Також, згідно абзаців третього-п`ятого частини першої статті 40 Закону № 1058-IV за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Частиною другою статті 42 цього ж Закону визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відмова в перерахунку пенсії відповідачем не вмотивована неможливістю застосування вказаних норм Закону № 1058-IV.
Враховуючи наведене суд вважає, що пенсійний орган без належного законодавчо встановленого підґрунтя не прийняв рішення за результатом розгляду заяви позивача від 05.12.2017. 

Щодо розпорядження від 15.08.2018.
Як зазначалось раніше, розпорядженням від 05.12.2017 № 114808 здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки (т. 1 а.с. 205-207). При цьому період заробітку взятий з 01.11.1990 по 31.10.1995.
Позивач 05.12.2017 звернувся до пенсійного органу із заявою за вх. № 30/З-14 в довільній формі про перерахунок розміру пенсії за законодавством, що було чинним раніше, ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до п. 2 ст. 27, абз. 4 п. 1 ст. 40, п. 2 ст. 42, п.п. 1, 2 ст. 43 і абз. 4 п. 1 Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила звернути увагу, що при розрахунку коефіцієнта заробітної плати в 1991 році за січень-червень 1991 року застосовувалась середня заробітна плата - 297,00 грн, а за липень-грудень 1991 року - 495,40 грн, уточнити коефіцієнт заробітної плати за 1991 року і 60 місяців в цілому, які брались для обрахунку пенсії. Просила виплачувати пенсію з 01.10.2017 по найбільш вигідному варіанту, про що має бути повідомлено відповідно до частини другої пункту 11 статті 64 Закону № 1058 (т. 1 а.с. 15).
Листом від 03.08.2018 № 14322/3-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФУ надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 № 14322/З-11, в якій зазначено, що з 05.10.2002 їй призначено пенсію за віком за нормами Закону № 3723. На виконання пункту 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV різницю між розміром пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ та розміром пенсії відповідно до Закону № 1058-IV обчислено з урахуванням, зокрема, довідки про заробітну плату з 01.06.1990 по 31.05.1995. Під час розгляду звернення виявлено помилку в частині визначення заробітної плати при проведення перерахунку пенсії відповідно до поданої 29.11.2017 заяви та доданих документів. Зокрема, заробітна плата була помилково обчислена з урахуванням положень абзацу третього частини першої статті 40 цього Закону. ГУ ПФУ в Луганській області доручило Білокуракинському ОУПФУ привести матеріали пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії з урахуванням заробітної плати з червня 1990 року по травень 1995 року (т. 1 а.с. 16).
На виконання цього листа Пенсійного фонду України відповідачем розпорядженням від 15.08.2018 обчислено розмір пенсії з 01.09.2018, враховуючи заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.05.1995.
Згідно позову та пояснень позивача, ОСОБА_1 не погоджується з цим, оскаржуючи розпорядження від 15.08.2018 в зв`язку із зміною періоду, за який обчислюється заробітна плата, що призвело до зменшення відповідного коефіцієнту. 
Позивач вправі взяти найбільш вигідні 60 місяців для обрахунку пенсії, в той час як відповідач не обґрунтував правомірність свого рішення (розпорядження від 15.08.2018), яким змінив період розрахунку коефіцієнту заробітної плати, тому нарахування пенсії ОСОБА_1 на його підставі є порушенням права особи на пенсійне забезпечення у передбачений законом спосіб. Отже, таке розпорядження підлягає скасуванню як протиправне.
За таких обставин, колегія суддів погоджує викладений в оскаржуваному рішенні місцевого суду висновок, що з метою ефективного захисту порушеного права особи слід визнати протиправним та скасування розпорядження Білокуракинського ОУПФУ від 15.08.2018 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 через зміну надбавки, а також зобов`язати Білокуракинського ОУПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 05.12.2017.
Рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій частка позовних вимог задоволена. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Також пенсійний орган у своїй апеляційній скарзі заперечує проти стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору. Колегія суддів спростовує наведений довід та зазначає наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Частиною 7 ст. 6 Закону № 3674-VI передбачено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону № 3674-VI).
Главою 8 Розділу I Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано процесуальні питання, пов`язані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що розподіл судових витрат є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши сплачений судовий збір на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.
Доводи пенсійного органу, що відшкодування сплаченого позивачем судового збору не передбачено статтею 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не є підставою для звільнення від розподілу судових витрат в межах відновлення порушеного права особи в судовому порядку.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі № 360/5421/19 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року в справі № 360/5421/19 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 21 липня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                          Т. Г. Гаврищук