ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7401/20 Справа № 214/9768/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 214/9768/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач: Департамент патрульної поліції
відповідач:  ОСОБА_1  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року, яка постановлена суддею Малаховською І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 26 травня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до  ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП - закрито.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на те, що пред`явленню позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шляхом пошкодження транспортного засобу, передує розгляд судом справи про адміністративне правопорушення, в якій судом розглядаються усі матеріали ДТП, протокол про адміністративне правопорушення, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Оцінку дій відповідача у справі при завданні ним шкоди було надано постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.2017 року у справі №214/2808/17, яка набрала законної сили.
Апелянт зазначає, що предметом даної справи є лише питання стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника Департамента патрульної поліції - Краснова Кирила Валентиновича, який підтримав доводи апеляційної скарги та  просив її задовольнити,відповідача ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення,з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП, в обґрунтування якого зазначено, що 26.04.2017 року близько 06-55 години, водій поліцейської роти 1 батальйону 3 УПП в м. Кривий Ріг ДПП рядовий поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Toyota Prius, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривий Ріг, на регульованому перехресті, виконуючи маневр повороту праворуч з вул. Дарвіна на вул. Волгоградська на заборонений червоний сигнал світлофору на рівні якого встановлена стрілка зеленого кольору на табличці, не надав дороги ( переваги у русі) та допустив зіткнення з автобусом марки Нефаз 5299-10-16, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого по інерції допустив зіткнення з автобусом марки Volkswagen LT 35 D реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
Згідно наказу ДПП Національної поліції України № 142 о/с від 25.05.2016 року рядового поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти № 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 22/12.2/32 від 06.11.2019 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого відповідачем автомобіля складає 226 369, 20 грн.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 використовував джерело підвищеної небезпеки - автомобіль - Toyota Prius, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , останній повинен відшкодувати витрати для відновлення первинного стану транспортного засобу, пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт.
Тому позивач просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 226 369,20 грн. та судові витрати у справі.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті ДТП, суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, та виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (надалі - Положення), затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України.
За вказаним Положенням, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правилами статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктами 1, 2, 8 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Стаття 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду Департаменту патрульної поліції, шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.
Виходячи з викладеного, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 05.12.2018 року по справі № 818/1688/16 та в Постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №826/3985/17.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що даний позов повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як у даному випадку позов пред`явлено про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП, тому спір не є публічно - правовим, оскільки спір, що виник між сторонами в період проходження відповідачем служби на посаді інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції, належить до адміністративної юрисдикції.
При цьому колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, має можливість звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства, або ж, відповідно до вимог до ч. 1. ст. 256 ЦПК України, подати протягом десяти днів з дня отримання позивачем відповідної постанови, до суду, який прийняв ухвалу про закриття провадження у справі, тобто до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
На підставі вище викладеного,  колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: